КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження                                                 
№ 22-ц/824/13245/2025                                                                   
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И
 
02 жовтня 2025 року                                                                       місто Київ
                                                                                                справа №752/10139/23
                            
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                      суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.
                      за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року про призначення експертизи, постановлену під головуванням судді Чекулаєва С.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису,-
 
                                                В С Т А Н О В И В:
             
У травні 2023 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив:
визнати його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі мати залишити ім'я і прізвище ОСОБА_1 ;
зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану Голосіївського району внести зміни до Книги реєстрації народжень, актового запису про народження ОСОБА_3 , виключивши відомості про батька зазначених зі слів матері, зазначивши його батьком ОСОБА_3 .
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року призначено у справі судово-генотипоскопічну (генетичну) експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову експерта без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків згідно ст.ст.384, 385 КК України.
Перед експертами поставлені наступні питання:
1) Чи є уродженець міста Броварів Київської області, ОСОБА_2 біологічним батьком дочки відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?
2) Чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_2 та малолітньою дочкою відповідача - ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?
Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 .
Відібрання зразків для проведення судово-генотипоскопічної (генетичної) експертизи доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
У зв`язку з проведенням судово-генотипоскопічної (генетичної) експертизи зобов`язано відповідача у справі ОСОБА_1 прибути на виклик експертів та забезпечити явку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений час для збору необхідного матеріалу. При необхідності подати до експертної установи необхідні для проведення експертиз матеріали, документи, а також взяти іншу участь у проведенні експертизи, якщо вона є необхідною.
Роз`яснено сторонам, що відповідно до положень ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Підготовче провадження у справі №752/10139/23 зупинено на час проведення експертизи.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просила оскаржувану ухвалу скасувати.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що вона з метою реалізації своїх процесуальних прав, бажала прийняти участь в судовому засіданні під час розгляду клопотання про призначення експертизи. Одна, з поважних причин, не мала можливості прибути в судове засідання 05 червня 2025 року, про що завчасно 04 червня 2025 року до суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи. 
Вказувала, що попри наявність клопотання про відкладення розгляду справи, суд в порушення вимог ст.223 ЦПК України, провів у справі судове засідання та виніс оскаржувану ухвалу про призначення експертизи.
Зазначала, що підстав для проведення експертизи відсутні, оскільки позивач не є батьком її доньки ОСОБА_3 та до справи не доданого жодного доказу з даного приводу. 
Вважає, що пред`явлення позову про визнання батьківства та проведення в рамках справи відповідної судово-генетичної експертизи є безпідставним, та таким що порушує не тільки її права, а й права її малолітньої доньки.
29 липня 2025 року від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.
Представник позивачау судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Третя особа подала заяву, в якій просила розглядати справу у відсутність її представника.
А відтак, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції послався на положення ст.103 ЦПК України та виходив з того, що оскільки предметом доказування у справі є наявність кровного споріднення між позивачем та малолітньою дитиною, а тому для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання в області генетики.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного. 
Відповідно до частини другої статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Згідно із частинами першою, другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно ч.ч.1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Положеннями ч.ч.1, 2 ст.102 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Частиною 1 ст.103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
За правилами ч.1 статті 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Отже, діючим цивільним процесуальним законодавством передбачено, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування. Також за змістом вказаних норм кожна сторона має право надавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються,   обставин, для з`ясування яких  необхідні спеціальні знання - висновки експертизи. У разі, якщо у сторони відсутня можливість самостійно надати  висновок, відповідна сторона вправі заявити перед судом клопотання про призначення відповідної експертизи.  
Згідно роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 рокурішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, у тому числі висновку судово-генетичної експертизи.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі №643/9245/18 (провадження №61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.
У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №478/690/18 (провадження №61-18333св19) зазначено, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
Згідно з п.4 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства («Kalacheva v. Russia», заява №3451/05, §34, рішення ЄСПЛ від 07 травня 2009 року).
Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі встановлення факту батьківства, і у випадку підтвердження такого іншими наявними у справі доказами, може бути визнаний підставою для задоволення позову (відмови в задоволенні позову) в залежності від висновків проведеного експертного дослідження.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про  визнання батьківства та внесення змін до актового запису, посилаючись на те, що він вважає себе батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З огляду на те, що між сторонами виник спір з приводу батьківства ОСОБА_2 щодо дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а для встановлення вказаної обставини необхідно застосування спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення у справі судово-генетичної експертизи.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що підстави для проведення експертизи відсутні, оскільки позивач не є батьком ОСОБА_3 та до справи позивачем не доданого жодного доказу з даного приводу, колегія суддів відхиляє, оскільки докази сторонами надаються у процесі судового розгляду і тільки суд у судовому рішенні може оцінити належність та достатність наданих позивачем доказів у підтвердження своїх позовних вимог. При цьому, висновок експертизи є одним із належних доказів у підтвердження позовних вимог і суд не має правових підстав для відмови стороні у призначенні такої експертизи, якщо її проведення передбачено нормами діючого законодавства.
Доводи відповідача про те, що при наявності її клопотання про відкладення розгляду справи, суд в порушення вимог ст.223 ЦПК України, провів у справі судове засідання та виніс оскаржувану ухвалу про призначення експертизи без її участі не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки апеляційна скарга не містить доводів щодо не врахування судом першої інстанції будь-яких питань, які підлягали з'ясуванню експертом, чи вибору експертної установи на думку відповідача.
Разом з тим, вказані посилання відповідача не можуть бути визнані підставою для відмови позивачу у реалізації права, передбаченого процесуальним законом.
Доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди відповідача із пред`явленим позовом по суті спору про встановлення факту батьківства.
Отже, на час постановлення ухвали суд діяв у межах процесуального закону, а тому посилання апелянта на порушення норм процесуального права при розгляді заяви про призначення експертизи не знайшли свого підтвердження.
Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням  норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови складено 07 жовтня 2025 року.
 
Головуючий:
 
Судді: