ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2025 року                                                                    Справа № 902/1109/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Тимошенко О.М. 
секретар судового засідання Соколовська О.В.
за участю представників:
позивача - Тимощук Є.С.
відповідача - Трибіда Т.В.
ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "МЕД ПОДІЛЛЯ" - Івашківська А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 04.09.2025
за заявою про забезпечення позову у справі
у справі №902/1109/25
за позовом: ОСОБА_1 
до: Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області
про визнання незаконним та скасування акта
          
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 04.09.2025 у справі №902/1109/25 у задоволенні заяви ОСОБА_1 (вх. № канц. 01-48/37/25 від 03.09.2025) про забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарське підприємство "Мед Поділля" вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження, переходу речових прав, реконструкції, капітального ремонту, будівлі гаражу (літ. Ч), загальною площею 343,4 кв.м., місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 та заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та іншим суб`єктам, які уповноважені вчиняти реєстраційні дії, включаючи реєстрацію дозвільних або декларативних документів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будівлі гаражу (літ. Ч), загальною площею 343,4 кв.м., місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 - відмовлено повністю.
Вказана ухвала мотивована тим, що заявником не було надано доказів на підтвердження того, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову порушить права позивача та в подальшому утруднить чи може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 04.09.2025 у справі №902/1109/25; ухвалити нове рішенням, яким вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони Товариству з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарське підприємство "МЕД ПОДІЛЛЯ" вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження, переходу речових прав, реконструкції, капітального ремонту, будівлі гаражу (літ. Ч), загальною площею 343,4 кв.м., місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 ; заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та іншим суб`єктам, які уповноважені вчиняти реєстраційні дії , включаючи реєстрацію дозвільних або декларативних документів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будівлі гаражу (літ. Ч), загальною площею 343,4 кв.м., місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 . Вирішити питання стягнення судового збору на користь ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:
- позивач відстоює своє законне право на придбання майна як переможцем аукціону, якого з вини замовника аукціону, незаконно позбавили такого права, а переможець аукціону наразі має вільну можливість розпорядитись цим майном попри заявлену позовну вимогу про визнання недійсними результатів аукціону та застосування наслідків недійсності;
- ОСОБА_1 наголошував на тому, що власник майна, яке останній може втратити внаслідок задоволення позовних вимог у даній справі, може вільно розпорядитись майном (продати, видозмінити, реконструювати, тощо), що утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог на користь ОСОБА_1 . Предмет позову та його обґрунтування вже вказують на очевидні ризики, які можуть призвести до неможливості виконання рішення суду у даній справі;
- суд помилково не врахував позицію та сталі висновки КГС ВС, який, зокрема, в одній з останніх постанов від 04.09.2025 у справі №914/444/25;
- заявлені заходи забезпечення позову безпосередньо стосуються предмету спору та не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких ОСОБА_1 звернувся до суду;
- суд в оскаржуваній ухвалі при наявних очевидних ризиках передчасно вирішив про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, чим знівелював поняття вжиття заходів забезпечення позову.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 04.09.2025 у справі №902/1109/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на "21" жовтня 2025 р. об 12:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №3. Запропоновано учасникам справи у строк до надіслати до 17.10.2025 Північно-західного апеляційного господарського суду письмові відзиви на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст. 263 ГПК України, та докази надсилання копії відзивів та доданих до них документів іншим учасникам справи.
09.10.2025 на адресу суду від Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування ухвали Господарського суду Вінницької області від 04.09.2025 у справі № 902/1109/25 в повному обсязі
17.10.2025 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарське підприємство "Мед Поділля" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 04.09.2025 у справі №902/1109/25 — залишити без задоволення. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 04.09.2025 у справі №902/1109/25 — залишити без змін. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги залишити за ОСОБА_1 .
В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області заперечила доводи апеляційної скарги.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарське підприємство "Мед Поділля" заперечила доводи апеляційної скарги.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийняття оскаржуваної ухвали суду, зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області про:
- визнання незаконним та скасування Акту №111 від 29.07.2025 про дискваліфікацію переможця електронного аукціону №SPE001-UA-20250622- 93003 у зв`язку з поданням неправдивих відомостей, складений комісією органу приватизації, утвореної наказом органу приватизації - управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області від 29.12.2023 №190 “Про покладання обов`язків у роботі по приватизації та створення комісії органу приватизації”, та затвердженого начальником управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області Кушніром С.І.; 
- визнання недійсним результатів електронного аукціону №SPE001-UA-20250622- 93003 в частині визначення переможця електронного аукціону ТОВ “Сільськогосподарське підприємство “МЕД ПОДІЛЛЯ” з подальшими діями щодо оформлення права власності на об`єкт аукціону; 
- зобов`язання Управління спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області затвердити результати аукціону №SPE001-UA-20250622-93003 з переможцем ОСОБА_1 та укласти з переможцем електронного аукціону ОСОБА_1 договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації на умовах, визначених у протоколі про результати електронного аукціону №SPE001-UA-20250622-93003, який підписано ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю “Українське енергетична біржа”.
03.09.2025  на адресу суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява (вх. № канц. 01 48/37/25 від 03.09.2025) про забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарське підприємство "Мед Поділля" вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження, переходу речових прав, реконструкції, капітального ремонту, будівлі гаражу (літ. Ч), загальною площею 343,4 кв.м., місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 ; заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та іншим суб`єктам, які уповноважені вчиняти реєстраційні дії, включаючи реєстрацію дозвільних або декларативних документів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо будівлі гаражу (літ. Ч), загальною площею 343,4 кв.м., місцезнаходження якого: АДРЕСА_1 .
Як вже зазначалося, ухвалою суду першої інстанції відмовлено у задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову. 
В подальшому, ухвалою суду першої інстанції від 18.09.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ "Українська енергетична біржа", та ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Мед Поділля" - в якості співвідповідача у даній справі.
Колегія суддів звертає вагу, що процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову унормовані у   статті 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з положеннями частини 1 якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені   статтею 137 цього Кодексу   заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (частина 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України).
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (пункт 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 01.05.2023 у справі № 914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України      позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 18.05.2023 у справі № 910/14989/22, від 24.06.2022 у справі № 904/8506/21.
За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.
Обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.
У разі звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Разом із тим, відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.
Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близькі за змістом висновки, викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі №902/483/18, від 28.08.2019 у справі №910/4491/19, від 12.05.2020 у справі №910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
Відповідно до  статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі сталою практикою Верховного Суду законодавством покладено на заявника обов`язок обґрунтування підстав, які можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Близька за змістом правова позиція визначена у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 916/143/24, від 04.10.2024 у справі № 913/289/24.
Отже, положеннями, якими врегульовано питання вжиття заходів забезпечення позову, передбачено, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної осіб, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.
З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
В заяві позивач зазначає, що забезпечення позову є необхідним з огляду на те, що ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Мед Поділля" може вільно розпорядитись майном (продати, видозмінити, реконструювати, тощо), що утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог на користь ОСОБА_1 .
Водночас, у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції установив, що позивач не навів жодного обґрунтування, із посиланням на відповідні докази, щодо зміни будь-яких обставин, які зумовлюють необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема, вчинення відповідачем дій щодо видозміни, реконструкції чи відчуження майна, його технічного переобладнання тощо, тобто вчинення дій, які можуть в подальшому істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких позивач звернувся, а доводи заяви про забезпечення позову ґрунтуються виключно на припущеннях позивача щодо можливої недобросовісної поведінки відповідача стосовно спірного майна, які вказують на ймовірне ускладнення виконання рішення, без підтвердження реально існуючих обставин на які посилається позивач.
Враховуючи наведене, при розгляді даної заяви про забезпечення позову у суду відсутні обґрунтовані припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Разом із тим під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки це є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №910/15328/23, від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20.
Отже, заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить жодних відомостей про вчинення ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Мед Поділля" будь-яких дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду (у випадку задоволення відповідного позову).
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 04.09.2025 у справі №914/444/25, оскільки предметом розгляду якої є вимога про витребування з чужого незаконного володіння ПП "Львівметалпласт" нежитлових приміщень, а суд касаційної інстанції у цій справі виснував про застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру. Водночас, у справі №902/1109/25 позовна вимога має немайновий характер. 
З огляду на викладене, заява про забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження того, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову порушить права позивача та, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 75,    76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин, на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 04.09.2025 у справі №902/1109/25 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст. 123,    129 ГПК України та покладає на скаржника.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
          1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 04.09.2025 у справі №902/1109/25 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 04.09.2025 у справі №902/1109/25 - без змін.
           2. Справу №902/1109/25 повернути до Господарського суду Вінницької області.
           3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

          Повний текст постанови складений "27" жовтня 2025 р.

Головуючий  суддя                                                                      Павлюк І.Ю. 

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.  

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.