П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/6837/18	

Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса
                                                                                                        Повний текст судового рішення складений 23.12.2024

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Джабурії О.В., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1  про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28.12.2018 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 . 
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 виконано будівельні роботи з реконструкції квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом прибудови двох приміщень першого поверху без отримання права на виконання будівельних робіт, що призвело до порушення вимог п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз.1 ч.2 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» абз.2 п.5, п.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466.
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 (набрало законної сили 26.03.2020) у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 28.10.2021 скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2020; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 (набрало законної сили 21.12.2022) у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 24.07.2024 скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від  23.12.2024 позов задоволено частково; зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок привести у первісний стан об`єкт самочинного будівництва відповідно до договору дарування №2591 від 23.12.2017; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено, оскільки відповідачка здійснила реконструкцію своєї квартири шляхом добудови балкону та лоджії, що збільшило площу без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи, та з істотними порушеннями будівельних норм і правил, визначених законодавством, внаслідок чого таке нерухоме майно має статус самочинного будівництва.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідачка подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове відмову у задоволенні позовних вимог.
Апелянт зазначає, що здійснення нею самочинного будівництва не підтверджено належними та допустимими доказами. Зміна площі квартири відбулася до набуття нею права власності на спірне майно.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі договору дарування від 23.12.2017 №2591, належить на праві приватної власності квартира загальною площею 39,5кв.м, житловою площею 26кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .  /т.1 а.с.229-231/
У період з 10.05.2018 по 21.05.2018 головним спеціалістом інспекційного відділу №2 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради проведено позапланову перевірку Петренко Л.С. з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за адресою об`єкта: АДРЕСА_1 , за результатом проведення якої складено акт №000309.
Зазначеною перевіркою встановлено виконання ОСОБА_1 будівельних робіт з реконструкції квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом прибудови двох приміщень першого поверху без отримання права на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги п.1 ч.1    ст.34, абз.1 ч.2 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз.2 п.5, п.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466. /т.1 а.с.21-41/
Приписом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 21.05.2018 зобов`язано ОСОБА_1 усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил шляхом отримання права на виконання будівельних робіт, або привести об`єкт у відповідність до договору дарування від 23.12.2017 №2591 у термін до 21.07.2018. /т.1 а.с.42-45/
Крім того, складено протокол від 21.05.2018 про порушення ОСОБА_2 п.1 ч.1    ст.34, абз.1 ч.2 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз.2 п.5, п.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.96 КУпАП. /т.1 а.с.46-50/
Постановою у справі про адміністративне правопорушення від 04.06.2018 №344/18 визнано ОСОБА_1  винною у вчиненні адміністративного правопорушення (виконання прибудови двох приміщень першого поверху без отримання права на виконання будівельних робіт), передбаченого ч.5 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200грн. /т.1 а.с.52-57/
У період з 27.08.2018 по 07.09.2018 головним спеціалістом інспекційного відділу №2 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради проведено позапланову перевірку з питань дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, за результатами проведення якої складено акт №001106.
Зазначеною перевіркою встановлено невиконання ОСОБА_1 вимог припису від 21.05.2018, а саме не отримано право на виконання будівельних робіт з реконструкції квартири за вищевказаною адресою і не приведено об`єкт у відповідність до договору дарування №2591 від 23.12.2017, чим порушено вимоги пп.»а», «б» п.3 ч.3    ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пп.3 п.11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553. /т1 а.с.61-80/
07.09.2018 складено протокол порушення ОСОБА_1 пп.»а», «б» п.3 ч.3    ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пп.3 п.11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.188-42 КУпАП. /т.1 а.с.81-86/
Постановою у справі про адміністративне правопорушення від 21.09.2018 №626/18 визнано ОСОБА_1  винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800грн. /т.1 а.с.85-89/
Згідно технічного паспорту від 02.04.2019 на квартиру АДРЕСА_2 , загальна площа приміщення складає 56,6кв.м., до якої входить в тому числі веранди під літ. 2а площею 4кв.м., 3а площею 7,6кв.м., 5а площею 5,6кв.м., які не мають дозвільних документів на будівництво. /т.1 а.с.227-228/
Зважаючи на невиконання ОСОБА_1 припису від 21.05.2018, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог виходячи з наступного.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ч.7 ст.376 Цивільного кодексу України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: (1) істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, (2) істотного порушення будівельних норм і правил.
У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови, суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва.
У випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю, належить керуватися ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за якою у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.
В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, ст.376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.
Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч.4 ст.376 ЦК України).
В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови».
З урахуванням вказаної правової позиції у спірних правовідносинах суд зауважує, що підставою звернення з позовом до суду позивач вказав здійснення відповідачем будівельних робіт з реконструкції квартири за адресою: АДРЕСА_1 шляхом прибудови двох приміщень першого поверху до квартири без документа, який надає право на виконання будівельних робіт.  
Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Частиною 1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» для початку виконання будівельних робіт вимагалось подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.
Статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.
У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.
Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 (надалі - Порядок №553) визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва. У разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, щодо якого неможливо встановити суб`єкта містобудування, який будує чи збудував такий об`єкт, перевірка проводиться із залученням представників органів місцевого самоврядування та органів внутрішніх справ. Документи, оформлені за результатами такої перевірки, надсилаються до відповідного органу внутрішніх справ для встановлення особи суб`єкта містобудування.
Згідно з п.11 Порядку №553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт.
Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності; 4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; 8) отримувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; 11) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото, аудіо- та відеотехніки.
Відтак аналіз ст.ст.38, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і ст.376 ЦК України свідчить, що орган державного архітектурно-будівельного контролю за наявності обставин, передбачених абз.1 ч.1 ст.38 цього Закону (у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою), уповноважений та зобов`язаний видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинного збудованого об`єкта особі, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу на звернення до суду на підставі абз.2 ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у зв`язку з його невиконанням.
При цьому. як припис про усунення порушень вимог містобудівного законодавства так і вимога про знесення самочинного будівництва повинна стосуватись особи, яка здійснила (здійснює) таке будівництво.
Відтак у категорії справ про знесення самочинного будівництва судам належить перевіряти та встановлювати обставини як щодо наявності ознак самочинного будівництва так і щодо особи чи осіб, які здійснили (здійснюють) таке будівництво.
Суд звертає увагу, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена  законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.
Разом з тим, можливість перебудови та усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.
Як вбачається з договору дарування від 23.12.2017 №2591, ОСОБА_1 отримала у власність квартиру загальною площею 39,5кв.м, житловою площею 26кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .  /т.1 а.с.229-231/
Тобто, станом на 23.12.2017 квартира АДРЕСА_2 мала загальну площу 39,5кв.м., а тому відповідачка набула право власності саме на об`єкт з такою площею.
Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на довідки КП «ЖКС «Черьомушки» та рахунки за спожиті комунальні послуги, оскільки такі документи не є правовстановлюючими документами на майно або технічним паспортом.
Актом від 21.05.2018 акт №000309 з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил за адресою об`єкта: АДРЕСА_1 встановлено виконання ОСОБА_1 будівельних робіт з реконструкції квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом прибудови двох приміщень першого поверху без отримання права на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги п.1 ч.1    ст.34, абз.1 ч.2 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз.2 п.5, п.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466. /т.1 а.с.21-41/
Вищезазначене підтверджується доданою до акту перевірки фіксацією з місця проведення робіт. /т.1 а.с.90-91/
Крім того, згідно технічного паспорту від 02.04.2019 на квартиру АДРЕСА_2 , загальна площа приміщення складає 56,6кв.м., до якої ходить в тому числі веранди під літ. 2а площею 4кв.м., 3а площею 7,6кв.м., 5а площею 5,6кв.м., на будівництво яких дозвільних документів не надано. /т.1 а.с.227-228/
Тобто, з 23.12.2017 вказана квартира збільшилася у площі на 17,1кв.м. за рахунок добудови веранд під літ. 2а, 3а, 5а у технічному паспорті від 02.04.2019, на будівництво яких відповідачем дозвільних документів не отримано.
Приписом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 21.05.2018 зобов`язано ОСОБА_1 усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил шляхом отримання права на виконання будівельних робіт, або привести об`єкт у відповідність до договору дарування від 23.12.2017 №2591 у термін до 21.07.2018. /т.1 а.с.42-45/
Постановою у справі про адміністративне правопорушення від 04.06.2018 №344/18 визнано ОСОБА_1  винною у вчиненні адміністративного правопорушення (виконання прибудови двох приміщень першого поверху без отримання права на виконання будівельних робіт), передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200грн. /т.1 а.с.52-57/
Крім того, постановою у справі про адміністративне правопорушення від 21.09.2018 №626/18 визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення (невиконання вищезазначеного припису), передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800грн. /т.1 а.с.85-89/
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частиною 1 ст.76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Однак, будь-яких доказів визнання припису Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 21.05.2018 та постанов у справах про адміністративні правопорушення від 21.09.2018 №626/18 протиправними відповідачем до суду не надано.
Тобто, постановами у справах про адміністративні правопорушення, що набрали законної сили, встановлено виконання ОСОБА_1 будівельних робіт з реконструкції квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом прибудови двох приміщень першого поверху без отримання права на виконання будівельних робіт та невиконання припису Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 21.05.2018.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача    за власний рахунок привести у первісний стан об`єкт самочинного будівництва відповідно до договору дарування від 23.12.2017 №2591.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при вирішені справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Отже, при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2024 року залишити без змін. 
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.В. Джабурія    О.В. Яковлєв