РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року 
м. Рівне
Справа № 555/147/25
Провадження № 22-ц/4815/1123/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Хилевича С.В., Шимківа С. С.
учасники справи:позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Штундер Лілії Вікторівни на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 22 квітня 2025 року у складі судді Мельничук Н. В., ухвалене в м. Березне о 12 год. 19 хв., дату складення повного текст рішення не вказано,

в с т а н о в и в :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання на 1 курсі у навчально-науковому інституті енергетики, автоматики та водного господарства Національного університету водного господарства та природокористування на денній держбюджетній формі навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року. Обґрунтовуючи вимоги,  вказувала,  що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі та мають спільну повнолітню дитину – сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час сину виповнилося 18 років, він навчається, що підтверджується довідкою №412 від 26.09.2024 року. Син проживає у гуртожитку, нею було оплачено вартість проживання у гуртожитку за перший рік навчання у сумі 4800 гривень, постійно оплачує кошти на проїзд до місця навчання, забезпечує сина продуктами харчування, одягом, засобами гігієни, канцелярським приладдям. Просить стягнути із відповідача аліменти на користь позивачки на утримання повнолітньої дитини в розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 22 квітня 2025 року стягувато з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягувати з 20 січня 2025 року, і до закінчення ОСОБА_4   навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 20 гривень.

Вважаючи рішення суду незаконним, представник ОСОБА_2  – адвокат Штундер Л. В. оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі адвокат вказує, що суд не врахував вимоги ст. 182 СК України, де вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Із матеріалів справи вбачається, що син відповідача навчається на безоплатній формі навчання. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчання, судом не взято до уваги наявність інших осіб, які перебувають на утримання відповідача, та докази про те, що він за станом здоров`я не може утримувати повнолітнього сина. Позивачка не надала до суду достатніх доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням сина. Оплата вартості проживання в гуртожитку здійснена згідно квитанції від 25.08.2024 року, тобто у період, коли відповідач сплачував аліменти на неповнолітнього сина. Судом не врахована практика ЄСПЛ. Просить скасувати оскаржуване рішення, у позові відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено: з 4 вересня 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 пербували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Березівського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2007 року розірвано шлюб, зареєстрований 04.09.2004 року Березнівським відділом РАЦС Рівненської області, актовий запис №44.

Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину – сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є повнолітнім.

Відповідно до довідки №412 від 26.09.2024 року, виданої Національним університетом водного господарства та природокористування ОСОБА_4 навчається на 1 курсі у навчально-науковому інституті енергетики, автоматики та водного господарства на денній держбюджетній формі навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року, проживає у гуртожитку.

За проживання у гуртожитку за період з вересня 2024 по лютий 2025 року позивачкою оплачено 4800 гривень, що підтверджується квитанцією 0.0.3845855124.1 плата за гуртожиток студента ОСОБА_4 , за період 09.2024 – 11.2024 та квитанцією 0.0.4014653925.1 від 18.11.2024 року про платіж за гуртожиток студента ОСОБА_4 , кімната АДРЕСА_2 , за період 12.2024 – 02.2025.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Встановивши, що відповідач є особою молодого віку, стан здоров`я задовільний, приймаючи до уваги інтереси сина та забезпечення його гармонійного розвитку, в тому числі забезпечення його права на одержання освітніх послуг, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 нар.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з визначеним судом розміром аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позивачка у порядку частини третьої статті 199 СК України звернулася в суд із цим позовом, обґрунтовуючи необхідність стягнення аліментів від батька їх повнолітнього сина, відсутністю у неї можливості повністю утримувати дитину, заявивши про стягнення частки від доходу відповідача.

Апеляційний суд, виходячи із принципу рівності прав та обов`язків батьків, визнає, що обставини, за яких тягар утримання повнолітніх дітей у зв`язку з їх навчанням лежить виключно на одному із батьків, є порушенням закону. 

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання.

У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не надав суду належних та достатніх доказів того, що його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти у частці від доходу на утримання повнолітнього сина, які навчаються.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який навчаються є необґрунтованими та не дають підстав для звільнення його від такого обов`язку.

Колегія суддів враховує особу відповідача, перебування його на військовій службі, стягнення аліментів з нього на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стан здоров`я. Однак ці обставини не звільняють відповідача від виконання обов`язку із утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує допомоги.

Проте, вказані обставини суттєво впливають на розмір аліментів, який слід зменшити із 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Такий розмір аліментів відповідач буде спроможним сплачувати, він відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

У зв`язку з наведеним рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 20 січня 2025 року, і до закінчення ОСОБА_4   навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Штундер Лілії Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 22 квітня 2025 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 на утримання сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягувати з 20 січня 2025 року і до закінчення ОСОБА_4   навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 2 жовтня 2025 року.

Головуючий                                                Ковальчук Н. М.
Судді:                                                        Хилевич С. В.                        
                                                               Шимків С. С.