ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2025 р. 	Справа № 520/4014/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М.) від 15.05.2025 року справі № 520/4014/25
за позовом     ОСОБА_1  
до    Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба                        
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі – відповідач), в якому просив суд:
визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у незастосуванні при встановленні та обчисленні надбавки за науковий ступінь "Кандидат технічних наук" за період з 01.07.2014 по день виключення зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба положення ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту";
визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у незастосуванні при встановленні та обчисленні надбавки за вчене звання "Старший дослідник", починаючи за період з 12.04.2021 по день виключення зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба положення ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту";
зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити з 01.07.2014 по день виключення зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба доплату за науковий ступінь "Кандидат технічних наук" - 15% від посадового окладу, відповідно до положень ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту";
зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити з 12.04.2021 по день виключення зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба доплату за вчене звання "Старший дослідник" - 25% від посадового окладу, відповідно до положень ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту".
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у незастосуванні при встановленні та обчисленні ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь "Кандидат технічних наук" за період з 06.09.2014 по день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба положення ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту".
Визнано протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у незастосуванні при встановленні та обчисленні ОСОБА_1 надбавки за вчене звання "Старший дослідник", починаючи за період з 15.04.2021 по день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба положення ч.2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту".
Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 06.09.2014 по день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба доплату за науковий ступінь "Кандидат технічних наук" - 15% від посадового окладу, відповідно до положень ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту".
Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 15.04.2021 по день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба доплату за вчене звання "Старший дослідник" - 25% від посадового окладу, відповідно до положень ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту".
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що порядок грошового забезпечення військовослужбовців та отримання ними компенсаційних виплат, визначається Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", тобто спеціальним законом. Вказує, що під час нарахування та виплати відповідних доплат військовослужбовцям із числа науково-педагогічних працівників, Університет керується відповідно вимогами постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.
Позивач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами у справі, що позивач ОСОБА_1 з 17.12.2007 по 14.07.2022 проходив військову службу у Харківському національному університеті Повітряних сил імені Івана Кожедуба.
Відповідно до диплома кандидата наук серії НОМЕР_1 - 08 липня 2009 року позивачу присуджено науковий ступінь "Кандидат технічних наук" у галузі технічних наук за спеціальністю "радіотехнічні та телевізійні системи" та у відповідності до атестату старшого дослідника серії АС №000450 - 15 квітня 2021 року позивачу присвоєно вчене звання - "Старший дослідник".
Із долученої до матеріалів справи довідки відповідача від 10.03.2025 № 176/176/100/753/706/Пс вбачається, що позивачу в період з березня 2018 року по червень 2022 року надбавка за науковий ступінь виплачувалася у розмірі 5 % від посадового окладу у розмірі 387,50 грн. та в період з квітня 2021 року по червень 2022 року надбавка за вчене звання - у розмірі 5 % від посадового окладу у розмірі 387,50 грн.
Позивач, вважаючи протиправними дії щодо нарахування надбавок за науковий ступінь та за вчене звання не у повному розмірі, звернувся до суду з цим позовом.
Частково задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив про визнання протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у незастосуванні при встановленні та обчисленні ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь "Кандидат технічних наук" за період з 06.09.2014 по день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба положення ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту" та визнання протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у незастосуванні при встановленні та обчисленні ОСОБА_1 надбавки за вчене звання "Старший дослідник", починаючи за період з 15.04.2021 по день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба положення ч.2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту".
У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 06.09.2014 по день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба доплату за науковий ступінь "Кандидат технічних наук" - 15% від посадового окладу, відповідно до положень ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту"; та нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 15.04.2021 по день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба доплату за вчене звання "Старший дослідник" - 25% від посадового окладу, відповідно до положень ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту".
У решті позовних вимог, суд першої інстанції вважає відмовити. 
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з приписами частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі – Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою цієї ж норми визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти встановлені Законом України від 01.07.2014 № 1556-VII «Про вищу освіту» (надалі – Закон № 1556-VII).
Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 1556-VII законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із законів України «Про освіту», «Про наукову і науково-технічну діяльність», цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.
У відповідності до пункту шостого частини першої статті 1 Закону № 1556-VII вищий військовий навчальний заклад - заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського і старшинського) складу з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, інших розвідувальних органів України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
За приписами частини четвертої статті 13 Закону № 1556-VII державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми нормативно-правовими актами встановлювати особливі вимоги щодо: 1) управління відповідними вищими військовими навчальними закладами, закладами вищої освіти із специфічними умовами навчання, військовими навчальними підрозділами закладів вищої освіти та організації освітнього процесу в них; 2) діяльності та повноважень органів управління і громадського самоврядування у відповідних вищих військових навчальних закладах, закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 3) кандидатів на посади керівників (заступників керівників) відповідних вищих військових навчальних закладів, закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти; 4) призначення та звільнення з посад керівників (заступників керівників) відповідних вищих військових навчальних закладів, закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, їх структурних підрозділів; 5) додаткових до визначених стандартами вищої освіти компетентностей та програмних результатів навчання за відповідними освітніми програмами, порядку розроблення та затвердження освітніх програм у відповідних вищих військових навчальних закладах, закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 6) формування переліку спеціалізацій підготовки здобувачів спеціалізованої освіти у вищих військових навчальних закладах, закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) кандидатів на посади педагогічних, науково-педагогічних та наукових працівників та конкурсного відбору на посади педагогічних, науково-педагогічних та наукових працівників у відповідних вищих військових навчальних закладах, закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) реалізації прав і обов`язків педагогічних, науково-педагогічних та наукових працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах, закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 9) відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення курсантів, слухачів, ад`юнктів (аспірантів), докторантів, які навчаються у вищих військових навчальних закладах, закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 10) підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів в ад`юнктурі (аспірантурі) та докторантурі у вищих військових навчальних закладах, закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 11) нормативів чисельності курсантів, слухачів, ад`юнктів (аспірантів), які навчаються у вищих військових навчальних закладах, закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, на одну посаду науково-педагогічного працівника; 12) порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії у вищих військових навчальних закладах, закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 13) формування індивідуальних навчальних планів та індивідуальних освітніх траєкторій здобувачів вищої освіти; 14) практичної підготовки осіб, які здобувають вищу освіту у відповідних вищих військових навчальних закладах, закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти.
Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що законодавством передбачено створення вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти зі специфічними умовами навчання). Особливістю їх правового статусу є те, що державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, можуть встановлювати своїми актами особливі вимоги до окремих сфер діяльності таких закладів, до яких не відноситься визначення матеріального забезпечення науково-педагогічних працівників. Водночас основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність таких закладів та яким передбачено гарантії науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти, в тому числі щодо матеріально-фінансового забезпечення, є Закон України «Про вищу освіту».
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 380/24050/21.
Згідно з частиною другою статті 59 Закону № 1556-VII науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцент і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професор - 33 відсотки від посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір за рахунок власних надходжень.
Підпунктом 8 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1556-VII визначено, що після набрання чинності цим Законом науковий ступінь кандидата наук прирівнюється до наукового ступеня доктора філософії, а вчене звання старшого наукового співробітника - до вченого звання старшого дослідника.
Вказаними нормами чітко передбачено встановлення доплат за науковий ступінь та за вчене звання незалежно від того, чи є такий заклад вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання чи звичайним закладом вищої освіти.
Заперечуючи проти вимог позивача, відповідач посилається на те, що грошове забезпечення позивача як військовослужбовця визначається відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі – Постанова № 704).
Так, відповідно до підпунктів 2 та 3 пункту 6 постанови № 704 доплату за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу та доплату за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), в розмірі 5 відсотків, професора - 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням.
У той же час, як зазначено вище, до спірних правовідносин за участю позивача, як до науково-педагогічного працівника вищого навчального закладу зі специфічними умовами навчання, мають застосовуватися приписи Закону України «Про вищу освіту», якими, зокрема частиною другою статті 59, установлено доплати за науковий ступінь (кандидат наук) - не менше 15 відсотків посадового окладу та за вчене звання (доцент) - не менше 25 відсотків посадового окладу.
Отже, по відношенню до науково-педагогічних працівників, які проходять службу в вищих військових навчальних закладах зі специфічними умовами навчання саме Закон України «Про вищу освіту» є спеціальним та має застосовуватися при конкуренції правових норм.
У постанові від 21 червня 2023 року у справі № 380/24050/21 Верховним Судом було зауважено, що правила визначення доплати за науковий ступінь, установлені підпунктом 2 пункту 6 постанови № 704, поширюються на всіх військовослужбовців, які мають такі наукові ступені та вчені звання, у той же час для тих військовослужбовців, які проходять службу у вищих військових навчальних закладах, така доплата має встановлюватися з урахуванням мінімальних гарантій, що передбачені статтею 59 Закону № 1556-VII.
Понад це, установлення науково-педагогічним працівникам у залежності від виду навчального закладу різних розмірів доплат за науковий ступінь розглядається судом як дискримінаційне ставлення до окремої категорії осіб, які, маючи відповідні наукові ступені та звання та працюючи в закладах освіти зі специфічними умовами навчання, сфера діяльності яких урегульована Законом № 1556-VII, отримують доплати в менших розмірах, ніж працівники освіти, які працюють у вищих навчальних закладах освіти.
Правовідносини у справі № 380/24050/21 можна визнати подібними до справи № 520/19363/23 з огляду на позовні вимоги, заявлені до суду [у справі №380/24050/21 спір стосувався видачі довідки про грошове забезпечення із зазначенням доплат за науковий ступінь та вчене звання, визначених Законом України «Про вищу освіту»], подібний правовий статус позивачів [військовослужбовці, які проходили військову службу у вищому військовому навчальному закладі зі специфічними умовами навчання] та нормативне регулювання правовідносин у справах, а отже такі висновки можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Крім того, правовий висновок, викладений у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 380/24050/21, був підтриманий Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2023 року по справі № 380/16427/21 (за позовом щодо нарахування та виплати позивачу в період з вересня 2014 року по вересень 2020 року доплати за науковий ступінь кандидата наук та доплати за вчене звання доцента у неповному розмірі).
Таким чином, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру доплат за науковий ступінь та вчене звання у спірних правовідносинах слід застосовувати норму частини другої статті 59 Закону № 1556-VII, а не положення підзаконного акта - постанови № 704.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).
Отже, при визначенні доплати за науковий ступінь та вчене звання позивачу необхідно застосовувати доплату за науковий ступінь (кандидат наук) у розмірі 15 % посадового окладу та за вчене звання (старший дослідник) – 25 % посадового окладу відповідно до частини другої статті 59 Закону № 1556-VII.
З огляду на викладене, незастосування відповідачем положень частини другої статті 59 Закону України "Про вищу освіту" при встановленні та обчисленні ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь за період з 06.09.2014 (дати набрання чинності Закону України "Про вищу освіту") по день виключення у розмірі 5 %, та ненарахуванні позивачу надбавки за науковий ступінь у розмірі 15 % посадового окладу, а також при встановленні та обчисленні позивачу надбавки за вчене звання за період з 15.04.2021 по день виключення у розмірі 5 %, та ненарахуванні позивачу надбавки за вчене звання у розмірі 25 % посадового окладу, є протиправною бездіяльністю.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у незастосуванні при встановленні та обчисленні ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь "Кандидат технічних наук" за період з 06.09.2014 по день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба положення ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту" та визнання протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у незастосуванні при встановленні та обчисленні ОСОБА_1 надбавки за вчене звання "Старший дослідник", починаючи за період з 15.04.2021 по день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба положення ч.2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту"; та зобов`язання Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 06.09.2014 по день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба доплату за науковий ступінь "Кандидат технічних наук" - 15% від посадового окладу, відповідно до положень ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту" та зобов`язання Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 15.04.2021 по день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба доплату за вчене звання "Старший дослідник" - 25% від посадового окладу, відповідно до положень ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту".
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 року по справі № 520/4014/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.В. Катунов    І.М. Ральченко