П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/3843/25	

Перша інстанція: суддя Левчук О.А.,
повний текст судового рішення
складено 17.06.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року по справі №420/3843/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління ДПС в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:
В лютому 2025 року ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області та Головного управління ДПС в Миколаївській області, в якому заявив наступні позовні вимоги:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 10.06.2021 року №0706343-2406-1517 на суму 49 391,72 грн.; 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 10.06.2021 року №0706344-2406-1517 на суму 86 241,98 грн.; 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 24.06.2022 №0299586-2406-1517 на суму 89 640 грн.; 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 24.06.2022 №0301597-2406-1517 на суму 51 331,80 грн.; 
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби в Миколаївській області від 09.11.2021 р. №0044201-1306-1412 на суму 135 633,70 грн.
Вкладене в позовній заяві обґрунтування заявлених позовних вимог узагальнено полягає в тому, що спірними податковими повідомленнями рішеннями позивачу неправомірно були нараховані податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2020 та 2021 роки за нежитлове приміщення площею 996,00 кв.м, що розташоване за адресою: Миколаївська область, Березанський район, село Тузли, квартал 10, буд.1 та за нежитлове приміщення, загальною площею 570,42 кв.м., що розташоване за адресою: Миколаївська область, Березанський район, село Тузли, квартал 5, буд.1, що перебувають у власності позивача, оскільки, по-перше, ці рішення не є узгодженими, так як ще не сплили терміни на їх оскарження і вони не були вручені позивачу, а по-друге, при розрахунку сум таких податків податковий орган не застосував ставки такого податку, які були встановлені на 2020 та 2021 роки рішеннями Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 25.06.2019 р. №7 та від 26.06.2020 р. №29.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року позовні вимоги задоволені частково наступним чином:
- визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0706343-2406-1517 від 10.06.2021 року в частині нарахування грошового зобов`язання у розмірі 46688,18 грн., №0706344-2406-1517 від 10.06.2021 року в частині нарахування грошового зобов`язання у розмірі 81 537,87 грн.;
- визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС в Миколаївській області №0044201-1306-1412 від 09.11.2021 року.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 24.06.2022 №0299586-2406-1517 та №0301597-2406-1517, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати у вказаній частині та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в цій частині вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності позивача знаходиться нежитлова будівля за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 570,42 кв.м., та нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 996,00 кв.м..
Вказані нежитлові приміщення відповідно до державного класифікатора будівель та споруд ДК 018:2000 за унікальним призначенням відносяться до коду класифікатора 1271.1 («СТФ» будівлі для вирощування свиней) та 1271:3 («Мехток» будівлі для зберігання зерна), що підтверджено Експертним висновком Державного підприємства «Державний науково-дослідний інтитут автоматизованих систем в будівництві» міністерства розвитку громад та територій АС2№220501 від 21.02.2022. 
Головне управління ДПС в Одеській області на вказані об`єкти нерухомого майна нарахувало позивачу спірними податковими повідомленнями-рішеннями податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 та 2021 роки, а саме: 
- від 10.06.2020 №0706343-2406-1517, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 49391,72 грн. за нежитлову будівлю за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 570,42 кв.м.;
- від 10.06.2020 №0706344-2406-1517, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у розмірі 86241,98 грн. за нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 996,00 кв.м.;
- від 24.06.2022 №0301597-2406-1517, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік у розмірі 51331,80 грн. за нежитлову будівлю за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 570,42 кв.м.;
- від 24.06.2022 №0299586-2406-1517, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік у розмірі 89241,98 грн. за нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 996,00 кв.м..
Крім того, 09.11.2021 року Головним управлінням ДПС у Миколаївській області було сформовано на направлено позивачу податкову вимогу форми «Ф» №0044201-1306-1412 на суму 135 633,70 грн., яка включає в себе наведені вище суми грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно за 2020 рік (49391,72 грн.+ 86241,98 грн.).
Зазначені податкові повідомлення-рішення та податкова вимога є предметом оскарження в рамках даного спору.
Задовольняючи позов частково та скасовуючи податкову вимогу і податкові повідомлення-рішення від 10.06.2021 №0706343-2406-1517 на суму 46688,18 грн. та №0706344-2406-1517 на суму 81 537,87 грн., суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 25.06.2019 №7 «Про встановлення на території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 р.» вирішено встановити на території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області з 01.01.2020 р., зокрема, ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для будівель та споруд за кодом 1271.1 Будівлі для тваринництва - у розмірі 0,1 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.метр та за кодом 1271.3 Будівлі для зберігання зерна - у розмірі 0,1 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв.метр. Тому розмір податку на нерухоме майно за 2020 рік за вказане вище нежитлове приміщення загальною площею 570,42 кв.м. повинен був скласти 2703,54 грн. (4723,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року) х 0,1 % х 570,42 кв.м.), а за нежитлове приміщення загальною площею 996,00 кв.м. повинен був скласти 4704,11 грн. (4723,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року) х 0,1% х 996,00 кв.м.). 
При цьому, суд першої інстанції відхилив як помилкові доводи позивача щодо неузгодження спірних податкових повідомлень-рішень.
Відмовляючи у визнанні протиправними та в скасуванні податкових повідомлень-рішень від 24.06.2022 №0301597-2406-1517 та №0299586-2406-1517, яким позивачу визначені суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2021 рік, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 26.06.2020 №29 «Про встановлення на території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2021 р.» ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 1 квадратний метр (відсотків розміру мінімальної заробітної плати) для фізичних осіб - не встановлювалась, в графі щодо коду 127 вказано – «х». 
З цих підстав суд першої інстанції виснував, що не зазначення у рішенні від 26 червня 2020 року №29 розміру ставки податку на нерухоме майно не свідчить про звільнення фізичних осіб від сплати такого податку у 2021 році, і матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження існування щодо позивача ОСОБА_1 підстав для припинення податкового обов`язку від сплати податку на нерухоме майно за 2021 рік.
Апелянт (позивач) не погоджується з такими висновками суду першої інстанції стосовно податкових повідомлень-рішень від 24.06.2022 №0301597-2406-1517 та №0299586-2406-1517 і в апеляційній скарзі зазначає, що вірно встановивши факт не встановлення Коблівською сільською радою Березанського району Миколаївської області на 2021 рік ставки податку на нерухоме майно за кодом 127, суд першої інстанції без будь-якого обґрунтування погодився з розрахунком розміру податку, визначеному відповідачем у цих податкових повідомленнях-рішеннях, виходячи зі ставки 1,5 відсотки мінімальної заробітної плати за 1 кв.метр. 
Також апелянт вказує на те, що навіть якщо допустити, що ставка податку на нерухоме майно за належні позивачу об`єкти нерухомості не встановлювалася рішенням Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 26.06.2020 року №29, то повинна була бути застосована ставка податку, яка діяла до 31 грудня 2020 року, яка, відповідно до рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 25 червня 2019 року №7, складає - 0,1% за 1 кв.м, а не як визначено відповідачем та за замовченням прийнято судом - у розмірі 1,5%.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління ДПС в Одеській області просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, та зазначає, що є правомірними податкові повідомлення-рішення від 24.06.2022 №0301597-2406-1517 та №0299586-2406-1517, які сформовані в автоматичному режимі по факту знаходження у власності позивача вищевказаних об`єктів нежитлової нерухомості. Податковий орган також вказує на те, що державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) припинено 05.01.2017 року, і на позивача не розповсюджуються пільги зі сплати податку на нерухоме майно, передбачені підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України для фізичних та юридичних осіб, які є власниками об`єктів нерухомості, що використовуються для виготовлення сільськогосподарської продукції.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції підлягає апеляційному перегляду лише в частині відмови у визнанні протиправними та в скасуванні податкових повідомлень-рішень від 24.06.2022 №0301597-2406-1517 та №0299586-2406-1517.
Надаючи оцінку правомірності податковим повідомленням-рішенням від 24.06.2022 №0301597-2406-1517 та №0299586-2406-1517, колегія суддів, з урахуванням висновків суду першої інстанції та доводів сторін, зазначає наступне.
Відповідно до пп.265.1.1 п.265.1 ст.265 ПК України податок на майно складається з, зокрема, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).
Підпунктом 266.1.2 п.266.1 ст.266 ПК України визначено, що визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів. Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.
Відповідно до пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Згідно пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Згідно абз.«а» пп.266.10.1, пп.266.10.3 п.266.10 ст.266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 10 ПК України до місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок. Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.
Згідно ст.12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.
Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.
При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.
Сільські, селищні, міські ради надсилають у десятиденний строк з дня прийняття рішень, але не пізніше 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та/або зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та/або зборів, в електронному вигляді інформацію щодо ставок та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, та копії прийнятих рішень про встановлення місцевих податків та/або зборів та про внесення змін до таких рішень. Якщо в рішенні органу місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також податкових пільг з їх сплати не визначено термін його дії, таке рішення є чинним до прийняття нового рішення.
Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
У разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів.
Як слідує з матеріалів справи, вищевказані об`єкти нерухомого майна знаходяться на території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, яка 26.06.2020 прийняла рішення №29 «Про встановлення на території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2021 р.».
Цим рішенням встановлені на території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області з 01.01.2021 року: 1) ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком 1; 2) пільги для фізичних та юридичних осіб, надані відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, за переліком згідно з додатком 2.
Оскільки належні позивачу вищевказані нежитлові приміщення відповідно до державного класифікатора будівель та споруд ДК 018:2000 за унікальним призначенням відносяться до коду класифікатора 1271.1 («СТФ» будівлі для вирощування свиней) та 1271:3 («Мехток» будівлі для зберігання зерна), що не заперечується відповідачами та підтверджено Експертним висновком АС2 №220501 від 21.02.2022 Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» Міністерства розвитку громад та територій, то згідно додатку №1 до рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 26.06.2020 №29 ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 1 квадратний метр (відсотків розміру мінімальної заробітної плати) в графі щодо нежитлових будівель по коду 127 (в тому числі 1271.1 та 1271.3) вказано – «х». 
Колегія суддів вважає помилковими наведені судом першої інстанції обґрунтування правомірності податкових повідомлень-рішень від 24.06.2022 №0301597-2406-1517 та №0299586-2406-1517 і погоджується з доводами апелянта про те, що зазначення в додатку №1 до рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 26.06.2020 №29 ставки податку на нерухоме майно в графі щодо нежитлових будівель по коду 127 як «х», свідчить про те, що розмір такої ставки дорівнює нулю, а тому нарахування позивачу такого податку за 2021 рік податковими повідомленнями-рішеннями від 24.06.2022 №0301597-2406-1517 та №0299586-2406-1517 в сумах 51331,80 грн. та 89241,98 грн. є неправомірним. 
Посилання суду першої інстанції на те, що відсутні підстави для припинення податкового обов`язку позивача від сплати податку на нерухоме майно за 2021 рік, хоча і є вірними за змістом, проте жодним чином не змінюють визначений статтею 266 ПК України механізм нарахуванням такого податку, виходячи з тих ставок такого податку, які повинні бути встановлені на кожен рік за рішенням сільської, селищної, міської.
При цьому, аналіз змісту додатку №1 до рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 26.06.2020 №29 свідчить про те, що ця сільська рада визначила різні ставки податку на нерухоме майно для різних видів нерухомості, проте для певних видів нерухомості, зокрема і для об`єктів нежитлової нерухомості за загальним кодом 127, включаючи належні позивачу об`єкти за кодами 1271.1 («СТФ» будівлі для вирощування свиней) та 1271:3 («Мехток» будівлі для зберігання зерна), ця сільська рада визначила його як «х».
Колегія суддів вважає, що визначення Коблівською сільською радою ставки податку в такий спосіб не можна трактувати як її не визначення взагалі, а свідчить про нульовий розмір такої ставки.
В той же час спірними податковими повідомленнями-рішеннями від 24.06.2022 №0301597-2406-1517 та №0299586-2406-1517 суми податку розраховані навіть не за ставками минулого 2020 року, а в розмірі 1,5 відсотка від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування, що є неправомірним, оскільки підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України визначає такий розмір виключно як максимальну межу, до якої сільські, селищні та міської ради можуть визначати ставки таких податків, проте Коблівська сільська рада Березанського району Миколаївської області не встановлювала ставку такого податку в такому розмірі для належних позивачу об`єктів нерухомості на 2021 рік.
При цьому, Податковий кодекс України не визначає мінімального розміру ставки податку на нерухоме майно, нижче якого органи місцевого самоврядування не можуть його встановлювати. 
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає спірні податкові повідомлення-рішення від 24.06.2022 №0301597-2406-1517 та №0299586-2406-1517 неправомірними.
Доводи Головного управління ДПС в Одеській області про те, що на позивача не розповсюджуються пільги зі сплати податку на нерухоме майно, передбачені підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України для фізичних та юридичних осіб, які є власниками об`єктів нерухомості, що використовуються для виготовлення сільськогосподарської продукції, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач не посилається на наявність в нього таких пільг, і такі доводи не впливають на викладені вище висновки колегії суддів про неправомірність спірних податкових повідомлень-рішень. 
За результатами даного апеляційного перегляду колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.06.2022 №0301597-2406-1517 та №0299586-2406-1517 підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині позовних вимог нового рішення про визнання протиправним та скасування таких рішень, а в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,–

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду 17 червня 2025 року по справі №420/3843/25 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 24 червня 2022 №0301597-2406-1517 та №0299586-2406-1517.
Прийняти в цій частині позовних вимог нову постанову про їх задоволення.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 24 червня 2022 №0301597-2406-1517.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 24 червня 2022 №0299586-2406-1517.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду 17 червня 2025 року по справі №420/3843/25 – залишити без змін. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять) грн. 58 коп..
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія    Н.В. Вербицька