ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

            25 вересня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/9948/24	

Головуючий суддя І інстанції – Конишева О.В.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                              суддів:  Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу       Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.01.2025 року в адміністративній справі №280/9948/24  за позовом   ОСОБА_1   до  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до   Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.07.2024 року № 101744/01-16;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, період роботи з 04.04.1988 по 24.01.1995 року відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 28.07.1982 та призначити пенсію за віком з 15.07.2024 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.01.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.07.2024 року № 101744/01-16.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з  04.04.1988 по 24.01.1995 роки згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та з 15.07.2024 призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що період роботи з 04.04.1988 по 24.01.1995 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 28.07.1982 правомірно не був зарахований до страхового стажу позивача, оскільки назва підприємства на печатці при зарахуванні не відповідає назві підприємства на печатці при звільненні.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню,  виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач, ОСОБА_1 , звернувся із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України, про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Згідно принципу екстериторіальності заяву та документи позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення № 084050019066 від 22.05.2024 року про відмову у призначені пенсії за віком. Згідно вищезазначеного рішення страховий стаж позивача становить-28 років 3 місяці 2 дні. Вік позивача - 60 років. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за наданими документами до страхового стажу не враховано: 
- період роботи з 04.04.1988 по 24.01.1995 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 28.07.1982, оскільки назва підприємства на печатці при зарахуванні не відповідає назві підприємства на печатці при звільненні. Для зарахування вищезазначеного періоду у подальшому необхідно надати уточнюючу довідку з місця роботи, видану на підставі первинних документів та довідку про перейменування (реорганізацію) підприємства.
- період служби в ГУ ММС України з 26.04.2004 по 26.07.2004 відповідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки за відповідний період відсутні данні в відомості про застраховану особу та відсутня сплата страхових внесків до Пенсійного фонду України, відповідно індивідуальної відомості про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Позивач не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір між сторонами  та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 04.04.1988 по 24.01.1995 роки відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки такий стаж підтверджується його трудовою книжкою. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних  послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначені Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637).
Так, відповідно до п. 1 Порядку № 637,  основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
Як видно з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 04.04.1988 по 24.01.1995 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 28.07.1982, оскільки назва підприємства на печатці при зарахуванні не відповідає назві підприємства на печатці при звільненні. Для зарахування вищезазначеного періоду у подальшому необхідно надати уточнюючу довідку з місця роботи, видану на підставі первинних документів та довідку про перейменування (реорганізацію) підприємства.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Вказані правові висновки також відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним в постановах від 09.08.2019 року по справі № 654/890/17 та від 21.02.2018 у справі №687/975/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 04.04.1988 по 24.01.1995 роки відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки такий підтверджується його трудовою книжкою, що свідчить про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.07.2024 року № 101744/01-16.
Крім того, оскільки позивач на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досяг 60-річного віку, має достатній страховий стаж, тому у нього виникло право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення за пенсією.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.01.2025 року в адміністративній справі № 280/9948/24  – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності  підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко