УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 688/1976/23
провадження № 51-3753ск25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 23 липня 2025 року, 
встановив:
Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 10 червня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження N? 42023240000000015 від 07 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 Кримінального кодексу України.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 23 липня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вказану вище ухвалу слідчого судді - без змін. 
Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд ухвали Хмельницького апеляційного суду від 23 липня 2025 року. Також ОСОБА_4 просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження N? 42023240000000015 від 07 березня 2023 року та зобов`язати слідчі органи поновити досудове розслідування у кримінальному провадженні.
Перевіривши викладені у касаційній скарзі доводи та надані копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Стаття 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) визначає, які саме рішення можуть бути оскаржені у касаційному порядку.
Крім того, у ст. 436 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, за змістом якої суд касаційної інстанції наділений повноваженнями на залишення без зміни, зміну або скасування судових рішень, визначених у ст. 424 КПК.
Таким чином, питання про перегляд процесуальних документів органу досудового розслідування та зобов`язання поновити досудове розслідування, про що просить в касаційній скарзі ОСОБА_4 , знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції з огляду на приписи статей 424 та 436 КПК.
Крім того, у касаційній скарзі ставиться питання про перегляд ухвали Хмельницького апеляційного суду від 23 липня 2025 року, яка постановлена за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді по суті. 
Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Таким чином, оскарження ухвали Хмельницького апеляційного суду від 23 липня 2025 року у касаційному порядку не передбачено.
За правовою позицією Конституційного Суду України (рішення від 08 квітня 2015 року № 3-рп/2015), згідно з Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим. У разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права.
Такі обмеження права на касаційне оскарження ухвал слідчого судді після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвал суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такі ухвали встановлені законодавцем у змісті ст. 424 КПК. 
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК, застосовуються у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження (ч. 6 ст. 9 КПК).
За таких обставин, наявність визначених у законі обмежень щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд. 
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову 
у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції вправі відмовити у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржене судове рішення не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 23 липня 2025 року.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді:

ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                           ОСОБА_3