Номер провадження: 33/813/2032/25
Номер справи місцевого суду: 494/1996/25 
Головуючий у першій інстанції Панчишин А. Ю.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2025 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,
за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Березівського районного суду Одеської області від 23 вересня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та на підставі ст.36 КУпАП застосовано щодо нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також з нього стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Відповідно до адміністративних матеріалів, 25.08.2025 року о 19 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2100, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Героїв України в м. Березівка та здійснив дорожньо-транспортну пригоду (далі – ДТП), а саме: наїзд на неповнолітню дитину ОСОБА_2 та з метою уникнення відповідальності поїхав з місця ДТП, чим порушив п.2.10.а Правил дорожнього руху України (далі – ПДР), за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП. 
Також, 25.08.2025 року о 19 год. 00 хв. по вул. Героїв України в м. Березівка, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2100, д.н.з. НОМЕР_1 , де здійснив наїзд на пішохода, який знаходився на пішохідному переході, чим порушив п.п. 2.3.б; 18.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Крім того, 25.08.2025 року, о 19 год. 00 хв. ОСОБА_1 , по вул. Героїв України в м. Березівка керував автомобілем ВАЗ 2100, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, тест 215, покази склали 2,54 проміле, чим ОСОБА_1 порушив п.2.9.а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Березівським районним судом Одеської області від 23 вересня 2025 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ч ст.124, 1 ст. 130, КУпАП (а.с.95-101).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.104-115).

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав.
Крім того, 28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву про проведення апеляційного розгляду без його участі, у зв`язку із сімейними обставинами (а.с.119).
Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого  в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Ковенція), обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом  сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені докази, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши об`єднані матеріали справи про адміністративні правопорушення за ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є обґрунтованою та такою, що прийнята з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів, а саме:
- протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №434102, серії ЕПР1 №434106, які підписані ОСОБА_1 без будь-яких зауважень (а.с. 4; а.с.14; а.с.30);
- рапортом від 25 серпня 2025 року (а.с.18);
- заявою ОСОБА_3 від 25 серпня 2025 року (а.с.6);
- тестуванням ОСОБА_1 на алкоголь за допомогою приладу «Alcotest Drager», результат тесту склав 2,54 ‰ (а.с. 30);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 11);
- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 25 серпня 2025 року (а.с.17);
- схемою місця ДТП (а.с.13); 
- відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейських (а.с.45). 

Місцевий суд обгрунтовано визнав доведеним порушення   ОСОБА_1 ПДР, а саме: п. 2.10.а; п. 2.9.а; п.п.2.3.б; та п. 18.1 ПДР.

Апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду, що наявні в справі докази відповідають критерію належності, допустимості та достатності, а їх сукупність вказує на обґрунтованість висновку місцевого суду про доведеність вини   ОСОБА_1 в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, та ч.1 ст.130 КУпАП.

Стосовно доводів того, що в матеріалах справи не додано документ, який підтверджує допустимість використання спеціального технічного засобу та його сертифікат, апеляційний суд зазначає наступне.
Положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція ) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі – Порядок), визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 розділ 1 Інструкції ).
За наявності ознак, передбачених п. 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів (п. 1 розділ 2). Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.
Згідно положень п. 3, 4 розділу 2 вищезазначеному Порядку та п. 6 розділу 2 Інструкції, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Зі змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП вбачається, що працівниками поліції здійснювалася відео фіксація подій, що відбувалися в день складення протоколу та відповідний відеозапис долучено до матеріалів справи, про що міститься відмітка.
Відеозапис, що міститься на технічному носії, містить фіксацію звернення працівника поліції з запитанням до ОСОБА_1 щодо вживання останнім алкогольних напоїв, на що останній відповів: «Так, трошки» (диск 1, файл 2, урив. 0:00:50 - 0:00:55).
З вказаного відеозапису також вбачається, що, звернувшись із відповідною пропозицією щодо проходження огляду, працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 порядок проходження такого огляду. Крім цього, в подальшому, на питання поліцейського дослівно: «чи погоджуєтесь з отриманими результатами» ОСОБА_1 повідомив, що так, погоджуюсь. На питання поліцейського: «Чи треба доставляти Вас до лікарні?», ОСОБА_1 відповів: «Не треба» (диск 1, файл 2, урив. 0:00:55 - 0:02:04).
Таким чином працівниками поліції детально роз`яснено ОСОБА_1 та не порушений порядок проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім цього, згідно п. 3 розділу 2 Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Пунктом 5 розділу 2 даної Інструкції встановлено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Разом з тим, з наявних відеозаписів подій не вбачається, що особа, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_1 , звертався до працівників поліції із відповідною вимогою щодо надання сертифікату відповідності чи то сертифікату перевірки засобу вимірювальної техніки, які надаються поліцейськими виключно на вимогу такої особи. 

Згідно п.2.3б ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Також оскаржуваною постановою   ОСОБА_1 визнаний винуватим за ст.124 КУпАП, зокрема за порушення п.п.2.3.б; 18.1 ПДР.
Встановлені місцевим судом та перевірені апеляційним судом обставини події ДТП, яка мала місце 25 серпня 2025 року та докази, не викликають у апеляційного суду сумнівів щодо правильності встановлення місцевим судом обставин пригоди та винуватості   ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, зокрема за ст.124 КУпАП, яка підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №434106, схемою місця ДТП, в якій зазначено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу ВАЗ 2100, д.н.з. НОМЕР_1 , отриманих унаслідок ДТП, а саме: царапина лівого переднього крила, лівого дзеркала заднього виду (а.с.13).

Дослідивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення апеляційний суд дійшов висновку про те, що він повністю відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а отже визнає його допустимим доказом у справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення, а також схема місця ДТП були підписані ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та заперечень, а отже під час складання адміністративних матеріалів він погодився з їх змістом і не заперечував проти обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з його участю.

На підставі досліджених письмових доказів, які повністю узгоджуються та взаємодоповнюють один одного, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Доводи апелянта стосовно того, що в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про народження ОСОБА_2 та документи її батька - ОСОБА_3 , з метою встановлення зазначених осіб, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки жодним чином не спростовує вину ОСОБА_1 .

Доводи з приводу того, що схема ДТП складалась без участі свідків, при оформленні матеріалів ДТП, не є підставою для скасування постанови суду та не встановлює факт відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім цього, під час оформлення адміністративних матеріалів поліцейськими проводилась фіксування події за допомогою спеціальних технічних засобів, що відповідає ст. 266 КУпАП.

Доводи скаржника стосовно того, що не відомо яким чином виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потрапила до матеріалів справи, апеляційний суд розцінює критично, оскільки ОСОБА_1 достеменно був обізнаний, що травмував ОСОБА_2 . Вищезазначене підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 , а саме: «… я не надав переваги у русі пішоходу дівчинці і внаслідок чого лівою стороною автомобіля збив її, після чого я не зупинився на місці ДТП та одразу поїхав з місця пригоди» (а.с.34) та відеозаписами долучених до матеріалів справи (диск 1, файл 1, урив. 0:00:50 - 0:00:59; урив. 0:01:25-0:01:30).

Вищезазначеними своїми неправомірними діями ОСОБА_1 також порушив п.2.10-а ПДР. Згідно даного пункту правил, у разі причетності до ДТП водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця ДТП, до якої вони причетні, - є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що об`єктивних даних зафіксованих на відео достатньо для підтвердження факту вказаних в протоколах обставин, та не вбачає підстав для визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом. За наведених обставин, даний доказ,  з огляду на приписи ст.251 КУпАП, є належним та допустимим.

Будь-яких інших фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність  відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких даних і під час апеляційного розгляду справи.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Відтак, позиція апелянта, яка викладена ним в апеляційній скарзі, розцінюється апеляційним судом, як спосіб ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Апеляційний суд враховує, що ЄСПЛ вказав, що п. 1статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 КУпАП
Накладаючи адміністративне стягнення, місцевий суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, з урахуванням приписів ст.36 КУпАП, врахувавши характер та обставини вчиненого правопорушення, а також особу правопорушника.
Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, ЄСПЛ у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді даної справи в суді першої інстанції, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення скарги та скасування оскарженої постанови.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Березівського районного суду Одеської області від 23 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                  С.М. Сегеда