ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 761/47339/23                                        Суддя (судді) першої інстанції: Макаренко І.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 вересня 2025 року                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В.
суддів:                     Аліменка В.О., Кучми А.Ю.,      

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконною, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та стягнення коштів,
          
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 1КІ № 0000893844 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн;
- стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) кошти у розмірі 1929,40 грн на користь ОСОБА_1 . 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року позовну заяву повернуто позивачу. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права. 
Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що він в найкоротший строк після повернення первинної позовної заяви повторно звернувся до суду, що свідчить про добросовісність та активну заінтересованість у розгляді справи. На думку позивача, висновки суду суперечать принципу доступу до правосуддя та є проявом надмірного формалізму. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання незаконною, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та стягнення коштів. 
16 грудня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу без змін, вказуючи про пропуск позивачем строку звернення до суду ще при первинному зверненні. 
18 грудня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення, згідно з якими позивач наполягає, що строк оскарження постанови починається від дати її отримання 28.08.2023. 
18 грудня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли заперечення на клопотання, згідно з якими відповідач наполягає на ознайомлення з оскаржуваною постановою позивачем в день її винесення 07.08.2023 в додатку «Київ цифровий».  
Після надходження матеріалів справи ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву, додаткових пояснень та заперечень, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2023 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 1КІ № 0000893844 від 07 серпня 2023 року. 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року справу № 760/20468/23 було передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про оскарження постанови було повернуто. 
15 грудня 2023 року через систему Електронний суд позивачем було повторно подано позовну заяву до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про оскарження постанови.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року позовну заяву було залишено без руху. 
Суд зазначив, що з даним позовом позивач звернувся 15.12.2023, тобто з пропуском строку, передбаченого ч. 2  ст. 286 КАС України, за відсутності поважних причин для його поновлення, оскільки не виконав ухвалу Шевченківського районного суду від 07.12.2023, не усунув недоліків позовної заяви та, у випадку незгоди з ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2023, не оскаржив її, а знов подав позов з недоліками, які були вказані йому в ухвалі від 07.12.2023. 
На підставі вищевикладеного, позивачу необхідно, зокрема, подати заяву про поновлення строку для звернення до суду з позовною заявою, в якій зазначити підстави, з яких позивач просить визнати їх поважними, разом з доказами поважності причин його пропуску.
07 травня 2024 року позивач подав до суду першої інстанції, зокрема, заяву про поновлення процесуального строку, в якій вказав, що наступного дня після повернення первинної позовної заяви він в найкоротший строк звернувся до суду з повторним позовом, що є підставою для поновлення відповідного строку з поважних причин.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року 2024 року позовну заяву повернуто позивачу. 
Суд першої інстанції при поверненні позовної заяви виходив з того, що на виконання вимог суду позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначив аналогічні підстави поновлення строку, які вже були розглянути суддею під час винесення ухвали від 01.05.2024 про усунення недоліків позовної заяви. Зважаючи на те, що позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом, а наведені ним причини пропуску цього строку не дають підстав для визнання їх поважними та, відповідно, поновлення строку звернення до суду, прихожу до висновку про повернення позовної заяви позивачу, що не позбавляє останнього права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:
1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;
2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);
3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим  статтями 160,  161,  172  цього Кодексу;
4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;
5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);
6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Так, як вбачається з матеріалів справи, 15 грудня 2023 року через систему Електронний суд позивачем було подано позовну заяву до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про оскарження постанови серії 1КІ № 0000893844 від 07 серпня 2023 року.
Частиною першою  статті 169 КАС України  передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями  160,  161  цього  Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року позовну заяву було залишено без руху.
Відповідно до частин третьої, пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому  статтею 171  цього Кодексу.
Позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Згідно з приписами частин п`ятої, шостої статті 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.
Відповідно до ч. 1  ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 2  ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
За правилами ч. 1  ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений  законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з усталеною судовою практикою поважними визнаються обставини, які виникли або тривали протягом строку звернення до суду, є об`єктивними, не залежать від дій особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного звернення до суду в конкретній справі. Для оцінки поважності суд має враховувати обставини, які стали причиною пропуску процесуального строку, а також поведінку сторони, зокрема її добросовісність.
У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо. Суд повинен всі ці обставини з`ясувати в їх сукупності. Суд повинен гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 26.01.2023 по справі № 340/1020/22, від 07.03.2023 у справі № 280/1055/21, від 07.04.2020 у справі № 540/2608/18, від 28.04.2020 по справі № 460/2864/18, в ухвалі від 13.01.2021 по справі № 200/2550/20-а, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 по справі № 9901/405/19.
Колегія суддів звертає увагу, що    повертаючи позовну заяву суд першої інстанції    виходив з того, що позивач звернувся до суду 15.12.2023, тобто з пропуском строку, передбаченого ч. 2  ст. 286 КАС України, за відсутності поважних причин для його поновлення, оскільки не виконав ухвалу Шевченківського районного суду від 07.12.2023, не усунув недоліків позовної заяви та, у випадку незгоди з ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2023, не оскаржив її, а знов подав позов з недоліками, які були вказані йому в ухвалі від 07.12.2023.
Колегія суддів, не заперечуючи вказаного доводу, звертає увагу, що такі обставини можуть бути враховані як поважні причини пропуску процесуального строку, в залежності від волевиявлення особи, що звертається до суду, та своєчасного, без жодних зволікань, вчинення процесуальних дій, підтверджених належними доказами.
Наразі, колегія суддів звертає увагу, що 06 вересня 2023 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 1КІ № 0000893844 від 07 серпня 2023 року. 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року справу № 760/20468/23 було передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про оскарження постанови було повернуто. 
Вже наступного дня, 15 грудня 2023 року через систему Електронний суд позивачем було повторно подано позовну заяву до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про оскарження постанови.
Тобто, позивач діяв без невиправданих зволікань та зловживань, хоч і допустив порушення процесуального строку, і повторну заяву було подано наступного ж дня після повернення первинного позову.
Наразі, колегія суддів враховує поведінку позивача та звертає увагу на те, що вперше позивач у встановлені строки звернувся з даним позовом до суду, що свідчить про його незгоду з діями відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови та намір захистити свої права. 
При цьому, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про пропуск строку звернення до суду (при первинному зверненні), оскільки доказів ознайомлення з оскаржуваною постановою в день її винесення 07.08.2023 матеріали справи не містять. 
В той же час, матеріалами справи підтверджується, що 21.08.2023 представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому вказував, що оскаржувана постанова від 07.08.2023 досі не вручена, не надіслана поштою, не з`явилась в додатку «Дія» тощо, тому позивач звернувся з запитом про отримання вказаної постанови, яку було отримано у відповідь на запит 28.08.2023. Отже, останнім днем для звернення до суду було 07.09.2023, а первинний позов було подано позивачем 06.09.2023 в межах 10-денного строку, що свідчить про дотримання позивачем строку звернення до суду при подачі первинного позову. 
Про такі ж добросовісні наміри позивача реалізувати своє право на захист свідчить подання 15.12.2023 позовної заяви (повторно) до Шевченківського районного суду м. Києва, тобто у найкоротший можливий строк (на наступний день) після винесення ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2023 про повернення первинної позовної заяви.
Ураховуючи повторне подання позивачем позовної заяви у максимально стислі строки після постановлення ухвали про повернення вперше поданої позовної заяви, добросовісну процесуальну поведінку позивача, а також враховуючи обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з додержанням принципу розумності та пропорційності, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду у цій конкретній справі не можна вважати таким, що прийнятий із додержанням балансу між метою забезпеченням належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на доступ до правосуддя.
Зазначені обставини та докази у їх сукупності свідчать, що в цьому випадку в діях позивача не вбачається ознак невиправданої бездіяльності чи зловживання процесуальними правами та обов`язками.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача свідчать про наявність поважних підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2022 року у справі №380/8841/20 зазначено, що відповідно до  статті 6 КАС України  суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Згідно з частиною 1  статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
З огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві національне законодавство має забезпечувати достатній рівень доступу до суду в аспекті права на суд. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права (див. mutatis mutandis рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року («Bellet v. France», заява № 23805/94, § 36)).
На підставі вищенаведеного, колегія суддів у даній адміністративній справі вважає передчасним висновок судді суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права. 
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву, додаткових пояснень та заперечень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва. 
Керуючись ст. 243, 315, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року - задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року - скасувати та направити справу до Шевченківського районного суду м. Києва для продовження розгляду. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                           Л.В. Бєлова

Судді                                                                                                 В.О. Аліменко, 

                                                                                                          А.Ю. Кучма