ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/451/25 Справа № 177/1397/23 	  	Суддя у 1-й інстанції -Лиходєдов А.В.  Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року                                                        м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд ускладі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання Лідовська А.А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відеоконфренції, заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Світличного Олега Сергійовича про ухвалення додаткового судового рішення у справі №177/1397/23 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця про визнання незаконним наказу про звільнення та стягнення заробітної плати,

УСТАНОВИВ

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу та стягнення заробітної плати відмовлено. Судові витрати у виді судового збору компенсовані за рахунок держави, а інші покладені на позивача.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Світличного Олега Сергійовича, який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 задоволено. 
Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2024 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.
Визнано протиправним та скасовано наказ Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» №483/ос від 04 травня 2022 року та Додаток до нього в частині що стосується призупинення дії трудового договору з працівником Департаменту внутрішнього аудиту та контролю ОСОБА_1 . 
Стягнуто з  Акціонерного товариства  «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ»  на користь   ОСОБА_1  середній заробіток за  час вимушеного  прогулу в  розмірі  406 476,94 грн (сума визначена без відрахування податків та інших обов`язкових платежів).
Стягнуто з Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1 610,40 грн за подачу апеляційної скарги.
14 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача -адвоката Світлічного О.С. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким покласти судові витрати на професійну правничу допомогу на Акціонерне товариство «Українська залізниця» та стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в розмірі 20 000, 00 грн.
В обґрунтування заяви зазначено, що у зв`язку з розглядом справи в суді другої інстанції ОСОБА_1 поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. Наголошує на тому, що у позовній заяві була зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає 16 000,00 грн – 20 000,00 грн. Вказує, що 08 липня 2025 року в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представник позивача зазначав про орієнтовний розрахунок витрат який був зазначений у позовній заяві та вказав, що протягом 5-ти днів після ухвалення рішення буде подано заяву відповідно до ст.246 ЦПК України щодо розподілу судових витрат.
Від відповідача АТ «Укрзалізниця» через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №177/1397/23.
У запереченнях представник АТ «Укрзалізниця» Килівник Р.С. просить відмовити представнику ОСОБА_1 у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. Представник відповідача вважає, що судом має бути прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, з огляду на те, що представник позивача подав докази понесених витрат після ухвалення судового рішення без обґрунтування поважності причин неможливості подання відповідних доказів до закінчення судових дебатів під час апеляційного оскарження. Вказує, що представником позивача не додано до заяви про стягнення витрат жодної додаткової угоди з визначенням виду правової допомоги та її відповідної вартості, що свідчило би про досягнення такої домовленості між сторонами. Крім того, представник позивача долучив до заяви про ухвалення додаткового рішення Акт приймання-передачі наданої правової допомоги із формальним зазначенням наданих послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, проте в прохальній частині заяви зазначено про необхідність стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у зв`язку з судовим розглядом в суді першої інстанції у розмірі 20 000,00 грн. У зв`язку з чим прослідковується невідповідність описової і прохальної частини заяви про ухвалення додаткового рішення, у зв`язку з чим така заява не підлягає задоволенню як така, яка не відповідає фактичним підставам для стягнення правничої допомоги. Також представник відповідача вказує на те, що стороною позивача не надано жодних доказів здійснення позивачем оплати правничої допомоги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку представника відповідача Редевич О.М., яка заперечувала проти задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення з викладених у запереченні підстав, просила відмовити в ухваленні додаткового рішення, дослідивши надані докази, колегія суддів вважає, що заява представника позивача Світлічного О.С. про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до положень ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, матеріалами справи встановлено, що розгляд апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 на рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2024 року було проведено Дніпровським апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Постанова Дніпровського апеляційного суду ухвалена 08 липня 2025 року, повне судове рішення виготовлено 10 липня 2025 року.
Протоколом судового засіданні встановлено, що представник позивача Світличний О.С. брав участь в судовому засіданні 08 липня 2025 року та в судових дебатах наголошував на тому, що ним буде протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення подана заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції (а.с.39-42, т.3).
Згідно положень ч.2 ст.270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Заява про ухвалення додаткового рішення разом з доказами понесених відповідачем витрат на правничу допомогу надійшла до Дніпровського апеляційного суду у визначений ч.8 ст.141 ЦПК України п`ятиденний строк.
Згідно ст.ст.15, 133 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч.ч.1-2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись уразі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
 Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
 Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Представником позивача при подачі заяви про ухвалення додаткового рішення надано докази направлення заяви про ухвалення додаткового рішення відповідачу по справі АТ «Українська залізниця», а також надано Ордер Серії АН №1566464 від 14 травня 2025 року про надання правничої допомоги ОСОБА_1 в Дніпровському апеляційному суді; Договір №672 про надання правової допомоги від 19 травня 2023 року, укладений між Адвокатським бюро «КИРИЧЕНКА» в особі керуючого Кириченка Романа Юрійовича та ОСОБА_1 ; Акт приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) від 14 липня 2025 року, відповідно, якому підготовка та подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції – 6 000,00 грн; підготовка та подання до Дніпровського апеляційному суду відповіді на відзив на апеляційну скаргу – 4 000,00 грн; підготовка та подання до суду апеляційної інстанції заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції – 00,00 грн;участь в судовому засіданні під час розгляду справи 25.02.2025 – 4 000,00 грн; підготовка та подання до Дніпровського апеляційного суду клопотання про поновлення провадження після його зупинення – 2 000,00 грн; участь в судовому засіданні під час розгляду справи 08.07.2025 – 4 000,00 грн, що разом складає – 20 000,00 грн; прибутковий касовий ордер №14/07-01 від 14 липня 2025 року про сплату Невіднічим 20 000,00 грн за Актом №1 приймання-передачі професійної правової допомоги (а.с.62-65, т.3).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
 Колегія суддів приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що, незважаючи на заперечення сторони відповідача, витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягають повному задоволенню.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших протиУкраїни», від     12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Отже, з урахуванням фактичного обсягу наданих юридичних послуг, співмірності суми витрат зі складністю справи та відповідності суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, а також, беручи до уваги, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що з Акціонерного товариства на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у заявленому в заяві розмірі 20 000,00 грн. 
Керуючись ст.ст.137, 141, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ

Заяву представника позивача  ОСОБА_1 – адвоката Світличного Олега Сергійовичапро ухвалення додаткового рішення задовольнити. 
Вимоги представника позивача  ОСОБА_1 –  адвоката Світличного Олега Сергійовичапро стягнення витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції задовольнити в повному обсязі. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 20 000,00 грн.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 вересня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: