ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/3900/25                                                Головуючий 1 інстанції: Пілюгіна О.М.
Провадження №33/818/1205/25                        Доповідач: Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       05 листопада 2025 року                                                                м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
при секретарі Вакула Н.С., 
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

       Постановою Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2025 року 
                ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Куп`янськ Харківської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
       притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що 09 травня 2025 року об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_1 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, шосе Полтавське, 202/1, керував транспортним засобом ВАЗ 211440-110-30, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці; відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме в медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження. Зазначає, що працівниками поліції порушений порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки він є діючим військовослужбовцем, а щодо військовослужбовців встановлений спеціальний порядок огляду на стан сп`яніння, визначений ст.266-1 КУпАП. Звертає увагу на те, що він четвертий рік перебуває в лавах ЗСУ та має хронічну втому, вживає лікарські засоби, а зупинили його, коли він поспішав.

У судові засідання Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином. 
Зокрема, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 був призначений в Харківському апеляційному суді на 16 годину 10 хвилин 04 серпня 2025 року.
На адресу, яка зазначена в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.24), яка повернулась на адресу Харківського апеляційного суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (26-27).
Згідно довідки про доставку SMS, 02 липня 2025 року судова повістка про виклик до суду на 16 годину 10 хвилин 04 серпня 2025 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.24).
Згідно доповідної помічника судді від 04 серпня 2025 року,01 серпня 2025 року та 04 серпня 2025 року здійснювалось повідомлення ОСОБА_1 про розгляд його апеляційної скарги, однак, повідомити останнього засобами телефонного зв`язку не надалось можливим, оскільки на неодноразові телефонні дзвінки за номером мобільного телефону ОСОБА_1 , оператором мобільного зв`язку повідомлено про те, що «На даний момент абонент не може прийняти Ваш дзвінок» (арк.28).
04 серпня 2025 року на електронну адресу Харківського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, призначеного на 04 серпня 2025 року, у зв`язку із проходженням військової служби та неможливістю прибути у судове засідання (арк.29).
У зв`язку з неявкою учасників у судове засідання Харківського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року, апеляційний розгляд відкладено до 16 години 00 хвилин 27 серпня 2025 року (арк.31).
05 серпня 2025 року, на адресу, яка зазначена в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.32), яка повернулась на адресу Харківського апеляційного суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (33-34).
Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 05 серпня 2025 року судова повістка про виклик до суду на 16 годину 00 хвилин 27 серпня 2025 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 у додатку «Viber», що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.32).
Згідно доповідної помічника судді від 26 серпня 2025 року, 26 серпня 2025 року здійснювалось повідомлення ОСОБА_1 про розгляд його апеляційної скарги, однак, повідомити останнього засобами телефонного зв`язку не надалось можливим, оскільки на неодноразові телефонні дзвінки за номером мобільного телефону ОСОБА_1 , оператором мобільного зв`язку повідомлено про те, що «На даний момент абонент не може прийняти Ваш дзвінок» (арк.35).
27 серпня 2025 року на електрону адресу Харківського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відкладення апеляційного розгляду, призначеного на 27 серпня 2025 року, у зв`язку з тим, що він на даний час здійснює заходи, необхідні для забезпечення оборони України та перебуває в Донецькій області, у зв`язку з чим, не має можливості прибути у судове засідання. Крім того, у заяві зазначено про те, що він бажає приймати участь у судовому засіданні Харківського апеляційного суду та надати відповідні пояснення з приводу інкримінованого адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП. (арк.36) .
У зв`язку з неявкою учасників у судове засідання Харківського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року, апеляційний розгляд відкладено до 16 години 20 хвилин 01 жовтня 2025 року (арк.37).
28 серпня 2025 року, на адресу, яка зазначена в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.38), яка повернулась на адресу Харківського апеляційного суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (39-40).
Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 28 серпня 2025 року судова повістка про виклик до суду на 16 годину 20 хвилин 01 жовтня 2025 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 у додатку «Viber», що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.38).
Згідно телефонограми №71/2025 від 01 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 повідомив про те, що не зможе прибути у судове засідання на 16 годину 20 хвилин 01 жовтня 2025 року, у зв`язку з чим, просить відкласти розгляд його апеляційної скарги на іншу дату (арк.41).
Крім того, 01 жовтня 2025 року на електрону адресу Харківського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю прийняти участь у апеляційному розгляді, призначеному на 01 жовтня 2025 року, оскільки він проходить військову службу та перебуває за межами Харківської області (арк.42).
Згідно доповідної помічника судді від 01 жовтня 2025 року, 01 жовтня 2025 року за допомогою засобів телефонного зв`язку було уточнено відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду його апеляційної скарги. ОСОБА_1 повідомлено про необхідність дотримання принципу розумності строків при розгляді справи про адміністративне правопорушення, які спливають у зв`язку з неодноразовими відкладенням справи за заявами сторони захисту. Крім того, ОСОБА_1 було роз`яснено можливість реалізації його процесуальних прав, а саме: можливість особисто прийняти участь в судовому засіданні в приміщенні суду або в режимі відеоконференції із власних засобів чи засобів найближчого до нього суду загальної чи спеціальної юрисдикції. ОСОБА_1 повідомив, що він проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 та до 03 листопада 2025 року знаходиться на навчанні поза межами Харківської області. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що 05 листопада 2025 року особисто прибуде до суду апеляційної інстанції для розгляду його апеляційної скарги (арк.43).
У зв`язку з неявкою учасників у судове засідання Харківського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року, апеляційний розгляд відкладено до 16 години 00 хвилин 05 листопада 2025 року (арк.44).
01 жовтня 2025 року ОСОБА_1 особисто був повідомлений засобами телефонного зв`язку про день, час та місце розгляду його апеляційної скарги на постанову Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2025 року, який відбудеться о 16 годині 00 хвилин 05 листопада 2025 року.
Крім того, 02 жовтня 2025 року, на адресу, яка зазначена в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.46), яка повернулась на адресу Харківського апеляційного суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою 48).
Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 02 жовтня 2025 року судова повістка про виклик до суду на 16 годину 00 хвилин 05 листопада 2025 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 у додатку «Viber», що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.46).
Крім того, 06 жовтня 2025 року на адресу військової частини НОМЕР_2 був направлений лист, з метою повідомлення ОСОБА_1 про розгляд його апеляційної скарги на постанову Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2025 року, який відбудеться о 16 годині 00 хвилин 05 листопада 2025 року. Крім того, у цьому листі запропоновано роз`яснити ОСОБА_1 його право надати письмові пояснення до початку розгляду його апеляційної скарги та, за можливості, забезпечити його явку в судове засідання Харківського апеляційного суду або забезпечити участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з власних засобів або засобів ВКЗ найближчого суду загальної чи спеціальної юрисдикції у зазначений час. (арк.47).
Згідно телефонограми № 89/2025 від 04 листопада 2025 року, ОСОБА_1 повідомив про неможливість прибути у судове засідання Харківського апеляційного суду о 16 годині 00 хвилин 05 листопада 2025 року, та відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку із перебуванням на військових навчаннях у Сумській області. Крім того, у телефонограмі ОСОБА_1 зазначив про те, що через місяць у нього відпустка (арк.49).
У судове засідання апеляційного суду від 05 листопада 2025 року ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином.
Згідно ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 зазначено про те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення особи «належним». Обов`язок «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника про засідання, а не забезпечити його участь у цьому засіданні. 
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Таким чином, неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до ст.268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких – не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2012 року у справі «Пелевін проти України»).
Також, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм провадження. Процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.
Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади, а не понесення відповідальності за скоєне правопорушення дискредитує державу та руйнує моральні цінності суспільства.
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що перегляд постанови суду першої інстанції здійснюється саме за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який, у першу чергу, мав би цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.
Слід також зазначити, що, у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, інформація про кожне судове засідання оприлюднюється на офіційному веб-порталі Судової влади України, у тому числі у мобільному застосунку Порталу «Дія», та учасники справи не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань в суді апеляційної інстанції, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.
Враховуючи наведене, а також те, що судом апеляційної інстанції вжито всіх необхідних засобів для забезпечення ОСОБА_1 у судове засідання Харківського апеляційного суду, беручи до уваги вимоги ст.ст. 268, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 без його участі, враховуючи відомості, які наявні в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
       Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд при розгляді справи відносно ОСОБА_1 дотримався всіх вказаних вимог закону.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, внаслідок порушення ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху. 
Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності того підстав, є обов`язком водія, а не його правом. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №324828 від 09 травня 2025 року, в якому зазначено про те, що 09 травня 2025 року об 11 годині 30 хвилин в сел. Пісочин, шосе Полтавське, 202/1 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ211440-110-30, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. (арк.1).
ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі в графах: «Дата, час, місце розгляду адміністративної справи: Харківський райсуд Харківської обл.»; «Підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи: ( ОСОБА_1 ); «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення», де ОСОБА_1 зазначив, що «не згоден», «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав (ла): Підпис водія (особи) про отримання тимчасового дозволу: не видавалось»; «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений(а), копію протоколу отримав(ла), внесені про мене дані-правильні): ОСОБА_1 ) (арк.1).
Будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі, або зауважень щодо незаконних дій працівників поліції, ОСОБА_1 не зазначив ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в інших документах, доданих працівниками поліції до цього протоколу.
Також належить взяти до уваги, що згідно рапорту інспектора взводу №2 роти №3 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП, лейтенанта поліції, Ілля Кінаш, де зазначено, що 09 травня 2025 року під час несення служби на СП «Пісочин», смт Пісочин, шосе Полтавське, 202/1, у складі екіпажу КУПОЛ 0312, спільно зі співробітниками ДПСУ, НГУ та ВСП, було зупинено транспортний засіб ВАЗ 211440-110-30, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спілкування та перевірки документів у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» в м.Харкові у встановленому законом порядку. Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» у встановленому законом порядку. На водія ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол серії ЕПР1 324828 за ч.1 ст.130 КУпАП, п. 2.5 ПДР. Водія відсторонено від керування, транспортний засіб залишено на місці зупинки без порушень ПДР. Фізична сила та спеціальні засоби до гр. ОСОБА_1 не застосовувались (арк. 5).
У матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» від 09 травня 2025 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, але огляд у медичному закладі не проводився, у зв`язку з відмовою водія (а.с.4).
У матеріалах справи також наявний відеозапис події від 09 травня 2025 року за участю ОСОБА_1 (акр. 2), з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у відповідному медичному закладі в м.Харкові (відео 12:12:49). З відеозапису також встановлено, що транспортний засіб був зупинений на стаціонарному блокпості, та на місці зупинки були присутні представники ВСП, Національної Гвардії України, Національної поліції, прикордонної служби. Поряд із цим, був проведений огляд транспортного засобу із залученням службової собаки, під час якого виявлені невідомі речовини, у зв`язку з чим, на місце викликана СОГ. Із розмови представника ВСП із ОСОБА_1 вбачається, що останній прямував до м. Києва та знаходився у відпустці. Представник ВСП під час спілкування з працівником поліції повідомив, що ОСОБА_1 не надавав йому військовий квиток. Представниками поліції Довгополому А.А. роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.10, ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, п.2.5 ПДР. Після складання матеріалів, ОСОБА_1 ознайомили із протоколом про адміністративне правопорушення, у якому останній розписався та зазначив свої пояснення. ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом.
Зазначений відеозапис відтворює обставини події, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та хід спілкування останнього з працівниками поліції та ВСП, законну вимогу працівника поліції на проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також відмову водія від проходження зазначеного огляду. 
Згідно відеозапису події, вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у відповідному медичному закладі була чіткою і зрозумілою для сприйняття, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не було об`єктивних підстав для не проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що, у свою чергу, свідчить про умисне бажання уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп`яніння чи ні.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи, складені уповноваженими державними особами та дії цих посадових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством, стороною захисту не оскаржувалися, тобто вони не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення цих осіб до дисциплінарної відповідальності.
Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що стороною захисту подавалася заява в порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Також стороною захисту не надано відомостей про те, що вони зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності працівників патрульної поліції.
Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг з боку сторони захисту щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також складення ними протоколу, апеляційний суд дійшов висновку, що підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших письмових доказах, відсутні, вони відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не залучено військову службу правопорядку, чим порушено порядок проведення огляду військовозобов`язаних на стан сп`яніння, є необґрунтованими, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах
За змістом ст.266-1 КпАП України огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Також, відповідно до ст.266-1 КпАП України огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Аналіз положень ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.
Отже, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водія транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.
Відповідно, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП, який проводить працівники Національної поліції.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» одним із завдань Служби правопорядку є забезпечення безпеки дорожнього руху військових транспортних засобів, контроль за рухом транспортних засобів і перевезенням вантажів Збройних Сил України
Вимогами п. 2 ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водії військових транспортних засобів зобов`язані виконувати передбачені законом вимоги поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.
Крім того належить зауважити, що спеціально створеного суб`єкту владних повноважень – військової поліції на цей час не створено, їх повноваження за колом осіб спеціальним законом не визначено.
В розумінні логічного застосування правових норм, щодо яких законодавець на момент вчинення правопорушення ще не вніс відповідних змін, які відповідали б суспільним інтересам та певним обставинам (подолання часової прогалини у законодавстві) суд вважає належним не обмежуватись категорією «водій військового транспортного засобу» та застосовувати під час розгляду цієї справи цю категорію в значенні «водій військового транспортного засобу, який виконує бойове завдання або службовий обов`язок з використанням цивільного автомобіля». 
В такому разі водій має підтвердити зазначене відповідними документами. Навіть і тоді, зазначене не обумовлює не виконанням водієм військового транспортного засобу вимог, передбачених ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» щодо виконання законних вимог поліцейського.
Як вбачається з матеріалів провадження та відеозапису, 09 травня 2025 року водій ОСОБА_1 в Харківській області, Харківський район, селище Пісочин, шосе Полтавське, 202/1,  керував транспортним засобом ВАЗ 211440-110-30, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, тобто поза межами військової частини. 
Разом з цим, будь-яких повідомлень про те, що ОСОБА_1 виконує відповідне завдання працівникам поліції він не висловлював, військовий квиток не надавав. Навпаки, згідно відеозапису події, зазначав, що прямує до м. Києва та знаходиться у відпустці.
За таких обставин посилання ОСОБА_1 на те, що оскільки він є діючим військовослужбовцем, то огляд на стан сп`яніння мав бути проведений виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, є суб`єктивним та необґрунтованим.
Поряд із цим, у пункті 1 ч.1 ст.255 КпАП України зазначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції (ст.130 КпАП України), у зв`язку з чим працівниками поліції правомірно складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Порядок, передбачений ч.2 ст.266 КУпАП визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст.266-1 КпАП України передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду військовослужбовця водія таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. 
Отже, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представники військової служби правопорядку не повинні залучатись, у зв`язку з чим, доводи сторони захисту з цього приводу є безпідставними.
Таким чином, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, Закону України «Про національну поліцію».

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він тривалий час перебуває в лавах ЗСУ, має хронічну втому та вживає лікарські засоби, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм законів держави Україна.
Вживаючи лікарські засоби ОСОБА_1 повинен був утриматись від керування транспортним засобом, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно-небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Апеляційний суд також бере до уваги довідку інспектора взводу №1 роти №4 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП, старшого лейтенанта поліції Танцур Юлії, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних ІПНП отримав 22 травня 2020 року посвідчення водія серії НОМЕР_3 (арк.3), що свідчить про позитивне складення ним іспиту на знання вимог Правил дорожнього руху, а тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній знає Правила дорожнього руху, в тому числі, п. 2.5. 
Отже, ОСОБА_1 свідомо ігнорував Правила дорожнього руху, що також свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та вірно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставною.
У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2025 року у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя                                                                        С.К. Шабельніков