КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №752/14352/21                                                                          Головуючий у суді І інстанції: Кордюкова Ж.І.
провадження №22-ц/824/11466/2025                                                        Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 вересня 2025 року                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,
секретар судового засідання: Янчук І.В., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Горбенко Альони Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Національного природного парку «Голосіївський», третя особа Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, державний реєстратор Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Шевченко Дмитро Ігорович, державний реєстратор Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Гунько Олександр Вікторович, Обслуговуючий кооператив «Садово-дачне товариство «Гайок-МІ», Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельної ділянки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Адвокат Почерняк Ірина Сергіївна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Київської міської ради, Національного природного парку «Голосіївський», третя особа Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, державний реєстратор Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Шевченко Дмитро Ігорович, державний реєстратор Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Гунько Олександр Вікторович, Обслуговуючий кооператив «Садово-дачне товариство «Гайок-МІ», Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельної ділянки.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником садового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Земельна ділянка, на який знаходиться садовий будинок позивача, перебуває у його користуванні з 1948 року на підставі рішення Виконавчого комітету Кагановичської районної ради народних депутатів трудящих м. Києва.
Позивач добросовісно, відкрито і безперервно використовував дану ділянку протягом більш ніж 15 років, без змін її цільового призначення.
17.07.2007 громадянами України, яким вищезазначеним рішенням також надано земельні ділянки в цілях садівництва та які спільно користуються ними більше 15 років, було створено Обслуговуючий кооператив «Садово-дачне товариство «Гайок-МІ».
Зважаючи на те, що межі земельної ділянки під будинком позивача не було виділено в натурі, він звернувся до землевпорядної організації для підготовки викопіювання з місцевості на земельну ділянку, для подальшої реалізації права на отримання ділянки у власність чи користування, однак при цьому землевпорядником було повідомлено позивачу, що земельна ділянка, на якій знаходиться будинок позивача включено до земельної ділянки із кадастровим номером 8000000000:79:304:0007 площею 723,6941 га.
Відповідно до висновку №61-20 від 24.06.2020 за результатами обстеження земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ОСОБА_1 , на АДРЕСА_1 , останній фактично використовує земельну ділянку площею 0,0652 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для садівництва, та яка цілком знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007.
Земельна ділянка із кадастровим номером 8000000000:79:304:0007 була зареєстрована в Державному земельному кадастрі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої 25.12.2016 Київською обласною філією ДЗК, із наступною реєстрацією права постійного користування на ділянку за Національним природним парком «Голосіївський» та реєстрації права власності за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради.
Обслуговуючий кооператив «Садово-дачне товариство «ГАЙОК-МІ» неодноразово направляв запити задля з`ясування наявності та змісту вказаної технічної документації, отримання її копії, у відповідь на що з`ясувалося, що технічна документація не передавалася розробниками до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та в управлінні відсутня; відсутня технічна документація також і в Департаменті земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації; Департамент (центр) надання адміністративних послуг КМДА повідомив, що відсутня інформація щодо реєстрації земельної ділянки Національного природного парку «Голосіївський» за кадастровим номером 8000000000:79:304:0007.
Розробник документації ДП «Центр Державного земельного кадастру» Київська обласна філія повідомила, що філією було розроблено документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Національного природного парку «Голосіївський» на замовлення Національного природного парку «Голосіївський», та що після розробки вищезазначеної документації із землеустрою оригінали були передані до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві.
У свою чергу Головне управління Держгеокадастру у м. Киеві повідомило, що станом на дату подання ДП «Центр державного земельного кадастру» заяви про реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007 заяви осіб разом з доданими документами приймалися державними кадастровими реєстраторами особисто, втім описи документів не складалися та акти приймання-передачі не формувалися.
Все вище перелічене підтверджує, що технічна документація на здійснення реєстрації земельної ділянки 8000000000:79:304:0007 державному кадастровому реєстратору не передавалася, а тому її реєстрацію було здійснено із порушенням порядку, встановленого законом, безпідставно та без належної перевірки відповідності документів вимогам законодавства.
Документація із землеустрою, яка є підставою для внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, обов`язково передається державному кадастровому реєстратору для прийняття рішень в межах компетенції з обов`язковим здійсненням реєстрації такої заяви.
Водночас, неподання технічної документації разом із заявою на здійснення державної реєстрації земельної ділянки відповідно до ч. 4, 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» є безумовною підставою для відмови у реєстрації.
Відповідно до матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки із кадастровим номером 8000000000:79:304:0007, яка знаходиться у Голосіївському районі м. Києва, в натурі (на місцевості), яку було виготовлено Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" на замовлення НПП "Голосіївський" вбачається, що на аркушах 12-13 поданої технічної документації міститься копія державного акту на право постійного користування земельною ділянкою із кадастровим номером 8000000000:79:304:0007, із відтворенням серійного номера ЯЯ №070142, який не містить загальнообов`язкових реквізитів документа, зокрема, він не підписаний уповноваженими особами, найменування їх посад, прізвища й ініціали, також відсутній відтиск печатки органу видачі, дата його видачі та інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно чи про реєстрацію акту.
Департаментом земельних ресурсів Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надано відомості, що за наявною у Департаменті інформацією Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не вносився запис в Книгу записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі про реєстрацію державного акту на право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007. Державний акт на право постійного користування вказаною земельною ділянкою серії ЯЯ№70142 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією не видавався.
Указом Президента України від 27.07.2007 №794/2007 було створено Національний природний парк «Голосіївський», вказаним Указом було установлено площу земель національного природного парку 1879,43 гектара земель, що вилучаються в установленому порядку у Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» та надаються національному природному парку "Голосіївський" в постійне користування, і 2646,09 гектара земель, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів.
19.12.2007 було створено Національний природний парк «Голосіївський», як державну організацію, віднесену до сфери управління Міністерства енергетики та захисту довкілля України.
26.01.2012 Київською міською радою було прийнято рішення «Про надання земельних ділянок Національному природному парку «Голосіївський» для експлуатації та обслуговування Національного природного парку «Голосіївський» у Голосіївському районі м. Києва.
Втім, вказане рішення не містить інформації про передачу у користування Національному природному парку «Голосіївський» саме земельної ділянки із кадастровим номером 8000000000:79:304:0007.
Крім цього, відповідно до змісту п. 3 та п.4 рішення Київської міської ради №769/7406 від 26.01.2012 вирішено надати Національному природному парку «Голосіївський» в постійне користування земельні ділянки площею 1888,18 га за умови виконання пункту 4 цього рішення, зокрема, у місячний термін звернутися до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із клопотанням щодо організації робіт по винесенню меж земельних ділянок в натуру (на місцевість) та виготовлення документів, що посвідчують право користування земельними ділянками, - тобто акту.
За таких умов, відсутності у Національного природного парку «Голосіївський» державного акту на право постійного користування земельною ділянкою та невиконання умов рішення Київради №69/7406 від 26.01.2012, у Національного природного парку «Голосіївський» не могло виникнути та не виникло будь-яке речове право на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007.
У позовній заяві представник позивача просила суд:
визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007, площею 723,6941 га, що розташована в Голосіївському районі міста Києва, та кадастровий номер 8000000000:79:304:0007 такої земельної ділянки;
зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві скасувати запис в Державному земельному кадастрі про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:79:304:0007 та запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:79:304:0007, що знаходиться в Голосіївському районі міста Києва;
скасувати рішення державного реєстратора Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Шевченка Дмитра Ігоровича про реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер 8000000000:79:304:0007 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 11533016800000, номер запису про інше речове право 18685137) за правокористувачем - Національним природним парком «Голосіївський», код за ЄДРПОУ 35620372;
скасувати запис про речове право (право постійного користування за правокористувачем Національним природним парком «Голосіївський», код за ЄДРПОУ 35620372) №18685137, щодо земельної ділянки із кадастровим номером 8000000000:79:304:0007 (реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 11533016800000), який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;
скасувати рішення державного реєстратора Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Гунька Олександра Вікторовича про реєстрацію права власності за територіальною громадою в особі Київської міської ради на земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:79:304:0007 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майн 11533016800000, номер запису про право власності 18669805);
скасувати запис про право власності №18669805 щодо земельної ділянки із кадастровим номером 8000000000:79:304:0007 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 11533016800000), який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, адвокат Горбенко А.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що правові підстави набуття позивачем права власності на садовий будинок не стосується взаємовідносин між ОСОБА_1 та відповідачами в контексті даного спору, а питання щодо порушення порядку вчинення реєстраційної дії, пов`язаної з державною реєстрацією земельної ділянки, взагалі не було розглянуто судом, незважаючи на те, що саме це питання є предметом спору, що вказує на те, що рішення суду ухвалено не за зверненням позивача, не в межах заявлених ним вимог і не на підставі доказів, які стосуються предмета доказування, що прямо порушує статті 12, 13 ЦПК України.
Апелянт вважає зокрема, що судом першої інстанції порушено обов`язок дотримання принципу оцінки доказів, згідно з яким на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи суд аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовує доводи і заперечення сторін.
Так, судом першої інстанції не надана будь-яка оцінка тому факту, що Технічна документація розроблена на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №070142, начебто виданого парку відповідно до рішення Київської міської ради № 69/7406 від 26.01.2012 року, який немає жодного обов`язкового реквізиту документа
Зазначав, що суд першої інстанції не дав оцінки висновку судового експерта від 08.12.2023 № 100/10.20/2023, який стосуються предмета спору, в заключній частині якого зазначено:
Повноваження суб`єкта землеустрою - Парку матеріали наданої на дослідження Технічної документації не підтверджені (стор. 34).
В результаті співставлення документів, даних та інформації, використаних при виконанні робіт із землеустрою, не вдається встановити: які саме pot необхідно виконати (встановлення чи відновлення меж) та яку саме документацію із землеустрою необхідно виконати (стор. 35).
У копії Технічної документації відсутні матеріали, які є підставою для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (стор. 35).
Копія Технічної документації за своїм змістом не відповідає вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою (стор. 35).
У Висновку зазначено, що зміст пояснювальної записки щодо землекористувача не відповідає наявним у складі документації правовстановлюючим документам (Державний акт на право постійного користування немає реквізитів, інші правовстановлюючі документи відсутні) (стор. 29 Висновку).
Також Висновком зазначено, що титульний аркуш досліджуваної Технічної документації не містить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру (стор. 33 Висновку).
Відсутність позначок Державного кадастрового реєстратора на аркушах Технічної документації є безумовним доказом того, що державна реєстрація земельної ділянки здійснена без оригіналу Технічної документації, що є підставою для її скасування з огляду на ч. 6 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» (у редакції на дату державної реєстрації ділянки).
Отже, докази, які знаходяться в матеріалах справи встановлюють очевидний факт, що державна реєстрація Земельної ділянки здійснена без дотримання вимог частин чотири та шість статті 24 закону України «Про Державний земельний кадастр», що є безумовною підставою для визнання такої реєстрації незаконної з подальшим її скасуванням.
Водночас з рішення суду першої інстанції вбачається, що позивачу відмовлено на підставі того, що право власності позивача на садовий будинок взагалі не виникало відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України (як і сам спірний об`єкт не виник як об`єкт права власності).
Однак апелянт зазначав, що садовий будинок позивача не є спірним об`єктом в контексті даного спору.
Апелянт в своїй апеляційній скарзі навів правові висновки ВП ВС, викладені у постанові від 15.11.2023 року у справі № 916/1174/22, в якій зазначено, що якщо власник земельної ділянки прагне захистити свої права, порушені внаслідок самочинного будівництва, він має право звернутися до суду з позовною вимогою, сформульованою відповідно до положень частин 4 або 5 ст. 376 ЦК України.
Станом на 31.03.2025 року не існувало рішення суду, що набрало законної сили, яке зобов`язувало ОСОБА_1 знести садовий будинок як об`єкт самочинного будівництва.
Крім цього, в матеріалах справи знаходиться технічний паспорт на садовий (дачний) будинок Садового товариства ОК «СПД «Гайок-МІ» по вул. Квітки-Основ`яненка, 59, м. Києва, який виготовлений Київським міським бюро технічної інвентаризації 04.08.2017 за результатами проведення технічної інвентаризації за замовленням позивача - члена ОК «СПД «Гайок-МІ».
Так, в технічному паспорті зазначено, що садовий (дачний) будинок побудовано 1991 році, а згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Держбуду України від 24.05.2001 № 127 в редакції на 04.08.2017, наявність самочинного будівництва не є перешкодою для видачі виготовлених матеріалів замовникові. Не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року.
Таким чином, з рішення суду першої інстанції вбачається, що суд відмовив у задоволенні позову шляхом повного виходу за межі позовних вимог, оскільки вдався до вирішення питання, яке за позовною заявою в межах позовних вимог не було заявлене як предмет спору, встановив обставини, які не стосуються предмета доказування, та застосував норми матеріального права, які не регулюють спірні правовідносини.
18 червня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Національний природний парк «Голосіївський» - адвоката Рибіцької Ю.Б., просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
20 червня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Головного управління Дергеокадастру у м. Києві та Київській області - Шевчук-Мельниченко О.П., просила долучити даний відзив до матеріалів справи та врахувати його під час розгляду справи по суті.
23 червня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України - Гудзь В.В., просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
01 вересня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява Київської міської ради, в якій просила розглядати справу без її участі.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та право власності на який зареєстроване за відповідачем, є самочинним будівництвом, оскільки збудоване на земельній ділянці, яка для вказаної мети (під забудову) не відводилась.
Крім того, зазначений садовий будинок був побудований на земельній ділянці, яка вже входила до складу територій національного природного парку, який є природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою загальнодержавного значення та яка має особливу природоохоронну цінність.
Нерухоме майно, зокрема, садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за позивачем, є самочинним будівництвом, оскільки збудоване на земельній ділянці, яка для вказаної мети (під забудову) не відводилась.
Також суд першої інстанції зауважував, що рішення виконавчого комітету Кагановичської районної ради депутатів трудящих №552 від 07.05.1948, яким затверджено розподіл землі під індивідуальні городи, діяло тільки на 1948 рік, про що зазначено в самому рішенні.
Позивач на підставі цього рішення земельної ділянки у власність чи користування набути не міг ні за яких обставин. Усі доводи, які наводить сторона позивача щодо цього рішення виконкому і які не узгоджуються із вищезазначеними висновками суду є надуманими та незмістовними.
Судом не встановлено, а позивачем не доведено, які законні права та інтереси останнього були порушені, а надання земель комунальної власності її власником у постійне користування Національному природному парку «Голосіївський» взагалі не порушує будь-чиїх прав та інтересів.
Надані позивачем письмові докази, в тому числі і висновок судового експерта Арашина О.Л. від 08.12.2023 №100/10.20/2023, складений за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, викладених висновків суду не спростовують і не підтверджують правомірності вимог позивача.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частинами першою та другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Відповідно до  ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.
Відповідно до ч.1-2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Відповідно до ч.1 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Частинами 3,4 ст.79-1 ЗК України передбачено, що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Відповідно до ч. 10 ст.79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до ч. 13 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Відповідно до ст.16 Закону України «Про державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Законодавством розмежовано державну реєстрацію земельної ділянки, тобто внесення до Державного земельного кадастру відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр») та державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки, яка відповідно до ч. 10 ст. 79-1 ЗК України здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до абзацу четвертого п. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
Відповідно до ч.1-4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.
На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На землях територій та об`єктів природно-заповідного фонду, які створюються в зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, забороняється будь-яка діяльність, що не забезпечує режим радіаційної безпеки.
Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися:
у природоохоронних цілях;
у науково-дослідних цілях;
в оздоровчих та інших рекреаційних цілях;
в освітньо-виховних цілях;
для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність.
Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України.
До складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів.
На національні природні парки покладається виконання таких основних завдань:
збереження цінних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів;
створення умов для організованого туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних природних комплексів та об`єктів;
проведення наукових досліджень природних комплексів та їх змін в умовах рекреаційного використання, розробка наукових рекомендацій з питань охорони навколишнього природного середовища та ефективного використання природних ресурсів;
проведення екологічної освітньо-виховної роботи.
Відповідно до ч. 5 ст.53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» порядок відведення земельних ділянок природним заповідникам, біосферним заповідникам, національним природним паркам, регіональним ландшафтним паркам, а також ботанічним садам, дендрологічним паркам, зоологічним паркам визначається Земельним Кодексом України.
Встановлено, що 07.05.1948 року рішенням виконавчого комітету Кагановичської районної ради депутатів трудящих №552 затверджено розподіл землі під індивідуальні городи на 1948 рік.
Указом Президента України від 27.08.2007 №794/2007 створено на території міста Києва Національний природний парк «Голосіївський» з підпорядкуванням його Міністерству охорони навколишнього природного середовища України та установлено площу земель Національного природного парку «Голосіївський» 4525,52 гектара, в тому числі 1879,43 гектара земель, що вилучаються в установленому порядку у Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» та надаються національному природному парку «Голосіївський» в постійне користування, і 2646,09 гектара земель, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів згідно з додатком.
Відповідно до висновку Державного агентства земельних ресурсів України від 21.11.2011 року проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок Національному природному парку «Голосіївський» для експлуатації та обслуговування Національного природного парку «Голосіївський» у Голосіївському районі м. Києва в цілому відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно при умові зауважень проінформувати Держземагенство України.
Рішенням Київської міської ради від 26.01.2012 №69/7406 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок Національному природному парку «Голосіївський» для експлуатації та обслуговування Національного природного парку «Голосіївський» у Голосіївському районі м. Києва, надано Національному природному парку «Голосіївський», за умови виконання пункту 4 цього рішення, в постійне користування земельні ділянки загальною площею 1888,18 га для експлуатації та обслуговування Національного природного парку «Голосіївський» у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі:
- ділянку № 1 загальною площею 723,69 га - за рахунок земель запасу природно-заповідного фонду (площею 709,90 га) та міських земель, не наданих у власність чи користування (площею 13,79 га);
- ділянку № 2 площею 11,12 га, ділянку № НОМЕР_1 площею 1,08 га, ділянку № НОМЕР_2 площею 8,33 га, ділянку № НОМЕР_3 площею 8,99 га, ділянку № НОМЕР_4 площею 6,70 га, ділянку № НОМЕР_5 площею 11,24 га, ділянку № НОМЕР_6 площею 1,58 га - за рахунок земель запасу природно-заповідного фонду;
- ділянку № 9 загальною площею 1115,45 га - за рахунок земель запасу природно-заповідного фонду (площею 1108,77 га), міських земель, не наданих у власність чи користування (площею 4,28 га), та земель запасу лісогосподарського призначення (площею 2,40 га).
Відповідно до п. 4 вищезазначеного рішення Національному природному парку «Голосіївський» у місячний термін звернутися до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) із клопотанням щодо організації робіт по винесенню меж земельних ділянок в натуру (на місцевість) та виготовленню документів, що посвідчують право користування земельними ділянками.
27.12.2016 року ДП «Центр державного земельного кадастру» подано до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві заяву про державну реєстрацію земельної ділянки, площею 723, 6941 га, яка розташована за адресою: м. Київ, Голосіївський район.
30.12.2016 року державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у м. Києві на підставі заяви ДП «Центр державного земельного кадастру» від 27.12.2016 №ЗВ-8000446262016 та технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) внесені відомості (здійснено реєстрацію до Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровим номером 8000000000:79:304:0007, площею 723, 6941 га, яка розташована за адресою: м. Київ, Голосіївський район. Вид використання - для збереження та використання національних природних парків. Цільове призначення - 04.03. для збереження та використання національних природних парків. Категорія земель - землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.
На замовлення Національного природного парку «Голосіївський» Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» Київська обласна філія розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Національного природного парку «Голосіївський», яка розташована у м. Києва, Голосіївському районі, кадастровий номер 8000000000:79:304:0007.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №95941960 від 31.08.2017 садовий будинок, літ. «А», загальною площею 12,3 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .. Підстава виникнення права власності: довідка, серія та номер 01/08/17/1, виданий 01.08.2017, видавник ОК «СТД «Гайок-Мі», повідомлення, серія та номер: 6-К-1189, виданий 21.09.2010, видавник: Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація; технічний паспорт, серія та номер: 675-17, виданий 04.08.2017, видавник: Київське міське бюро технічної інвентаризації.
На замовлення ОСОБА_1 Київським міським бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 27.03.2018 документація із землеустрою щодо надання земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007 до регіонального фонду документації із землеустрою Головного управління Держгеокадастру у м. Києві розробником не передавалась.
Відповідно до Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 8000868822018 від 21.12.2018 земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007 площею 723,6941 га, з цільовим призначення 04.03 - для збереження та використання національних природних парків, перебуває у комунальній власності.
Відповідно до листа Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Київська обласна філія від 17.01.2019 документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за кадастровим номером 8000000000:79:304:0007 передано до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві через Центр надання адміністративних послуг Шевченківської РДА в м. Києві.
Відповідно до висновку, складеного ФОП ОСОБА_2 , від 24.06.2020 №61-20 обстежувана земельна ділянка цілком знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007, цільове призначення згідно Державного земельного кадастру «04.03 Для збереження та використання національних природних парків». Земельна ділянка №8000000000:79:304:0007 знаходиться у приватній власності територіальної громади в особі Київської міської ради, надана на праві постійного користування Національному природному парку «Голосіївський».
Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів від 06.09.2022 року Обслуговуючий кооператив «Садово-дачне товариство «Гайок-МІ» у 2012 році звертався з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 3,5647 га для ведення садівництва на АДРЕСА_2 . За результатами розгляду вищевказаного клопотання Київська міська рада рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Кооперативу за поданням Департаменту не приймало.
Відповідно до висновку експерта від 08.12.2023 №100/10.20/2023 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою у справі №752/14352/21 надана на дослідження копія документації із землеустрою - Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Національного природного парку «Голосіївський» код - 04.03 - для збереження та використання національних природних парків, яка розташована у м. Києві Голосіївського району, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:79:304:0007, розроблена Київською обласною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» у 2016 році, та її затвердження не відповідають вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим документам з питань землеустрою та землекористування. Причини невідповідності наведені в дослідницькій частині цього висновку.
В межах земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007, яка надана в користування Національному природному парку «Голосіївський», знаходиться територія ОК «СТД «Гайок-МІ», на якій розташовано об`єкти нерухомості - садові будинки, права щодо яких не встановлено. На території ОК «СТД «Гайок-МІ» розташований об`єкт нерухомого майна - садовий будинок, право власності який зареєстровано за позивачем.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку відмовляючи у задоволенні позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які б підтверджували той факт, що станом на 30.12.2016 року (дата реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:79:304:0007, площа 723, 6941 га, яка розташована за адресою: м. Київ, Голосіївський район) в межах земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007 знаходилось зареєстроване, у встановленому законодавством порядку нерухоме майно позивача. А також в матеріалах справи відсутні документи про надання у користування чи у власність позивачу земельної ділянки для обслуговування та будівництва житлового будинку чи земельна ділянка виділялась садовому товариству. А тому неможливо стверджувати про порушення майнових прав позивача.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки набуття позивачем права власності на садовий будинок не стосується взаємовідносин між ОСОБА_1 та відповідачами в контексті даного спору, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.
Так зі змісту позовної заяви та позовних вимог встановлено, що підставою для позовних вимог щодо скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007 та скасування зареєстрованих прав на неї позивач визначив виключно у зв`язку з розташуванням на вказаній земельній ділянці нерухомого майна, а саме садового будинку загальною площею 12,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрований за позивачем на праві приватної власності.
Суд апеляційної інстанції з огляду на заявлені позовні вимоги вважає, що суд першої інстанції правомірно та обгрунтовано оцінено докази щодо права власності позивача на садовий будинок. Суд надав оцінку обставинам, що мають безпосереднє значення для розгляду справи, зокрема щодо наявності законного права позивача, яке підлягає захисту.
Дослідження обставин існування у позивача права власності є необхідним для встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності.
Подібні правові висновки викладені у постанові Касаційного господарського суду від 24.01.2020 року у справі № 910/10987/18.
Доводи апеляційної скарги про те, що державна реєстрація земельної ділянки (кадастровий номер 8000000000:79:304:0007) здійснена без дотримання вимог частин 4, 6 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки державній реєстрації прав на вказану земельну ділянку передувало низка дій, які законними та правомірними відповідно до чинного законодавства.
Так, у відповідності до Указу Президента України від 01.05.2014 року № 446/2014 територію Національного природного парку «Голосіївський» було розширено на 6462,62 га за рахунок земель Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста Київзеленбуд», що включаються до складу Національного природного парку «Голосіївський» без вилучення у землекористувача.
В подальшому, на виконання вищевказаного Указу Президента України з метою внесення відомостей про межі території природно-заповідного фонду та меж обмежень у використанні земель до Державного земельного кадастру за замовленням Національного природного парку «Голосіївський» державним підприємством «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» розроблено проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду Національного природного парку «Голосіївський» в межах Оболонського та Святошинського районів м. Києва.
Матеріали вказаного проекту землеустрою містять документи про його погодження та затвердження в порядку, визначеному п. 3 ч. 3 ст. 186 ЗК України.
У відповідності до ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», на підставі технічної документації державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадстру у м. Києві 30.12.2016 року проведено державну реєстрації оспорюваної земельної ділянки.
Між тим, позивачем не надано та матеріали справи не містять доказів законного користування позивачем спірною земельною ділянкою.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо оцінки доказу - судової земельно-технічної експертизи від 08.12.2023 року № 100/10.20./2023.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача не було порушено відповідачами.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами зокрема положення ст.ст. 116, 123, 125 ЗК України, ст.ст. 328, 334, 376 ЦК України, та положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Горбенко Альони Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено «09» вересня 2025 року.

Головуючий суддя                                                                 Л.П. Сушко

Судді                                                                                       Є.В. Болотов

                                                                                                 С.Г. Музичко