ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 450/2586/25	Головуючий у 1-й інстанції Кукса Д.А. 	
Провадження № 33/817/581/25 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ст.124 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 липня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 /вісімсот п`ятдесят/ грн. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно постанови, 11.06.2025 о 19 год. 50 хв. в с.Сокільники вул.Трускавецька, 15 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Вольво ХС 40», д.н.з. НОМЕР_1 , була не уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, вчасно не змогла відреагувати на її зміну та при зміні напрямку руху ліворуч не переконалась, що це буде безпечно та допустила зіткнення з автомобілем Мазда СХ-60, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутньому напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Такими своїми діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.п.2.3.б, 10.1 ПДР. Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 липня 2025 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:
відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух» дорожні знаки мають встановлюватися за проектами та схемами організації дорожнього руху, погодженими з підрозділами Нацполіції, однак, на ділянці дороги, де сталася подія, такої погодженої схеми не було, а за відсутності затвердженої схеми ОДР, унеможливлює правомірне застосування Правил дорожнього руху (ПДР) у цьому місці;
дорожня розмітка і знаки нанесені самовільно, без погодження у встановленому законом порядку робить їх незаконними, жодних погоджень на влаштування трьох смуг руху по вул. Довгій до вул. Тролейбусної у бік Сокільників та однієї — у бік перехрестя з вул. Трускавецькою — немає;
суд першої інстанції безпідставно не застосував ст.16 Закону «Про дорожній рух» та п. 8.12 ПДР, хоча вони підлягали застосуванню у цьому випадку;
саме порушення ПДР, а саме п.10.1 та п.12.1 іншим учасником ДТП і стало безпосередньою причиною зіткнення автомобілів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи її захисника - адвоката Радковського Т.Р., які підтримали апеляційну скаргу і просили задовольнити її з викладених у ній підстав та скасувати постанову, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 липня 2025 року, то воно підлягає поновленню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
Так, згідно з постановою судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута 23 липня 2025 року.
Як вбачається з матеріалів справи, копію постанови судом першої інстанції ОСОБА_1 надіслано не було.
З матеріалів справи слідує, що згідно заяви ОСОБА_1 (а.с.38), копію судового рішення вона отримала 11 серпня 2025 року, а апеляційна скарга подана 13 серпня 2025 року.
За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, він підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, правильно встановивши обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху.
Апеляційний суд вважає, що висновок судді місцевого суду про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.2.3 б), 10.1 ПДР, які знаходяться в причинно- наслідковому зв`язку з подією ДТП, та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Як видно зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №358936 від 11 червня 2025 року та схемі місця ДТП від 11 червня 2025 року. 
Фактичні дані наведених в оскарженій постанові доказів, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою. 
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
Доводи ОСОБА_1 про її невинуватість в порушенні вимог ПДР України є безпідставними, так як вони спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
В ході судового розгляду було встановлено, що водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.3(б) та 10.1 Правил дорожнього руху.
Пункт 2.3 (б) ПДР України передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. 
Пункт 10.1 ПДР України передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 
Наявні в цій справі та досліджені в ході судового розгляду докази беззаперечно підтверджують, що ОСОБА_1 11 червня 2025 року о 19 год. 50 хв. в с.Сокільники вул.Трускавецька, 15, керуючи транспортним засобом «Вольво ХС 40», д.н.з. НОМЕР_1 , була не уважна, не стежила за дорожньою обстановкою та при зміні напрямку руху ліворуч не переконалась, що це буде безпечно, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем Мазда СХ-60, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутньому напрямку.
Доводи апелянта про те, що дорожні знаки та розмітка на місці події встановлені незаконно, а суд першої інстанції безпідставно не застосував норми ст.16 Закону України «Про дорожній рух» та п.8.12 ПДР, є безпідставними.
Передусім слід зазначити, що стаття 16 Закону України «Про дорожній рух» регулює права та обов`язки водіїв, а не порядок розроблення чи погодження схем організації дорожнього руху. Питання компетенції органів у сфері організації дорожнього руху визначені статтею 6 цього Закону, відповідно до якої уповноважені органи місцевого самоврядування забезпечують організацію дорожнього руху, а підрозділи Національної поліції здійснюють погодження таких схем.
Разом із тим, наявність або відсутність погодженої схеми організації дорожнього руху не впливає на чинність Правил дорожнього руху та не звільняє водіїв від обов`язку їх дотримуватися. Пункт 1.3 ПДР прямо встановлює, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
З наведеного слідує, що водії під час керування транспортними засобами повинні безумовно дотримуватися вимог дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а не з`ясовувати під час руху чи на даній ділянці дороги належним чином затверджена Схема організації дорожнього руху та чи наявні належні підстави для їх розміщення. Тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано вказав у оскарженій постанові, що покликання захисника на відсутність затвердженої схеми руху на даній ділянці дороги не може бути підставою для невиконання водієм вимог встановленого дорожнього знаку 5.16., яким регулюється дорожній рух на цій ділянці дороги.
Доводи апеляційної скарги про застосування доктрини “плодів отруєного дерева” є неналежними, оскільки в даному випадку не встановлено жодних підстав для висновку, що джерела доказів, якими у цій справі є протокол від 11 червня 2025 року та схема місця ДТП, були складені з порушенням вимог процесуального закону чи здобуті внаслідок порушення прав людини. 
Таким чином, посилання апелянта на відсутність погодженої у встановленому законом порядку схеми організації дорожнього руху не може бути підставою для скасування оскарженої постанови суду першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається і в апеляційній скарзі та вході судового розгляду апелянтом не оспорювалось, що зазначений дорожній знак відповідав стандартам ДСТУ і був видимий, що виключає можливість його невірного сприйняття водієм.
Згідно даних Схеми місця ДТП та наданих апелянтом фотоматеріалів, на ділянці автодороги перед місцем зіткнення було розміщено дорожній знак, який вказував на наявність двох смуг в напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 також, зі Схеми місця ДТП видно, що місце зіткнення автомобілів знаходиться на лівій смузі руху, а автомобіль ОСОБА_1 після ДТП розташований правими колесами на правій смузі руху. При цьому, 
Наведені об`єктивні дані Семи місця ДТП узгоджуються з письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , які він надав безпосередньо після події ДТП (а.с.4), що водій автомобіля Вольво здійснила поворот ліворуч з крайньої правої смуги для руху.
Натомість письмові пояснення ОСОБА_1 безпосередньо після ДТП та в судових засіданнях не підтверджують дотримання нею розташованих на цій ділянці дороги знаків та розмітки. 
Так, в письмових поясненнях, написаних власноруч безпосередньо після події ДТП (а.с.3), ОСОБА_1 не вказувала по якій саме смузі вона рухалась, а наголошувала, що рухалась по центру вулиці і оскільки назустріч автомобілів не було, то вона повернула ліворуч, попередньо увімкнувши відповідний покажчик повороту. 
Наведені пояснення вказують на те, що ОСОБА_1 під час руху не враховувала наявність на цій ділянці дороги двох смуг у напрямку руху її автомобіля. 
Також, ОСОБА_1 в цих письмових поясненнях та в судових засіданнях припускала, що водій автомобіля Мазда здійснював обгін її автомобіля, що і стало причиною ДТП.
За змістом Правил дорожнього руху обгін це маневр, коли один або кілька транспортних засобів випереджають інший транспортний засіб шляхом виїзду на смугу зустрічного руху та подальшого повернення на свою смугу. 
Таким чином, наведені доводи апелянта не узгоджуються з об`єктивними даними Схеми місця ДТП, згідно якої місце зіткнення транспортних засобів знаходиться не на зустрічній, а на лівій смузі в напрямку руху обох автомобілів. 
Крім того, доводи апеляційної скарги та пояснення апелянта в ході судового розгляду, не узгоджуються з її письмовими поясненнями від 11 червня 2025 року і щодо інших істотних обставин.
Так, в письмових поясненнях, написаних власноруч безпосередньо після події ДТП, ОСОБА_1 стверджувала, що керуючи власним автомобілем в м.Львів 11.06.2025р. вона рухалась вул.Трускавецькою в напрямку вул.Тролейбусна і зауважила, що за нею рухався автомобіль Мазда СХ-60. На перехресті вулиць Трускавецька-Тролейбусна, коли вона повернула на вул.Тролейбусна, Мазда СХ-60 також повернула ліворуч та рухалась за її авто.
Натомість в ході судового розгляду ОСОБА_1 уже стверджувала, що перед початком маневру повороту ліворуч вона переконалась, що перешкоди позаду її автомобіля відсутні (а.с.34). В поясненнях під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 також стверджувала, що перед початком маневру переконалась, що таких перешкод і тоді автомобіля Мазда СХ-60 позаду не було. 
Таким чином, наявні істотні суперечності між письмовими поясненнями ОСОБА_1 безпосередньо після ДТП та в ході судового розгляду в сукупності із зафіксованими Схемою місця ДТП об`єктивними даними щодо розташування автомобіля ОСОБА_1 частково на крайній правій смузі руху, місця зіткнення - на лівій смузі для руху в її напрямку та локалізацію пошкоджень її автомобіля у частині лівого переднього крила, дає апеляційному суду підстави критично оцінити доводи ОСОБА_1 про те, що керуючи транспортним засобом 11 червня 2025 року по вул.Тролейбусна вона рухалась відповідно до наявної дорожньої розмітки і дорожніх знаків. 
Твердження ОСОБА_1 про те, що безпосередньою причиною зіткнення автомобілів стало порушення п.10.1. та п.12.1. ПДР іншим учасником ДТП, не є належним спростуванням правильності висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки наявність вини обох учасників дорожнього руху в настанні ДТП не виключає винуватість кожного з них окремо.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до наявного у матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №358936 від 11 червня 2025 року, ОСОБА_1 інкриміновано порушення п.2.3(б), 10.1 Правил дорожнього руху України. Враховуючи наведене предметом судового розгляду в цій справі є порушення ПДР водієм ОСОБА_1 , що як правильно встановлено судом першої інстанції підтверджується матеріалами справи.
Щодо необхідності вирішення питань про винуватість іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, то суд першої інстанції обґрунтовано не вдавався до їх обговорення, вирішуючи лише питання згідно зі ст.280 КУпАП щодо особи, відносно якої складено протокол, а тому з`ясування інших питань виходить за межі судового розгляду в цій справі.
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 липня 2025 року, відносно неї — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя