ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" вересня 2025 р.                      Справа№ 910/14710/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Алданової  С.О. 
 
за участю секретаря судового засідання: Замай А.О.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Косунець Д.В. 
від відповідача: Драчова М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»     
на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025, повний текст якого складено та підписано 15.05.2025         
у справі № 910/14710/23 (суддя Ковтун С.А.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця»
до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»         
про стягнення коштів
В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

18.09.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення 155514868,87 грн, в тому числі: 139 522 945,34 грн боргу  7 824 523,13 грн пені, 7 524 288,90 грн штрафу, 643 111,50 грн 3% річних. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконував умови договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0153-09021 від 25.07.2019, у зв`язку з чим у відповідача виник борг з оплати послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії за червень, липень, серпень 2022 року, лютий, квітень-липень 2023 року. 
Правовою підставою позову позивач обрав статті 526, 530, 610, 611, 612, 629 ЦК України, статті 193, 230, 231 ГК України, статтю 63 Закону України «Про ринок електроенергії».
Позивач подав заяву про залишення позову без розгляду в частині стягнення 7824523,13 грн пені, 7524288,90 грн штрафу, а також заяву про закриття провадження в частині стягнення 139522945,34 грн боргу у зв`язку з відсутністю предмета спору в цій частині.
Ухвалою суду від 18.11.2024 позов в частині стягнення 7824523,13 грн пені, 7524288,90 грн штрафу залишено без розгляду.
Позивач подав заяву про збільшення розміру 3% річних з 643111,50 грн до 2505619,06 грн та заявив вимогу про стягнення 5 329 244,30 грн інфляційних втрат, яка прийнята судом. (а.с. 147, т. 2). 

Доводи та заперечення відповідача

Відповідач з позовом не погодився, посилаючись на постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 25.02.2022 № 332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду», в   редакції постанови від 26.04.2022 № 413, якою пункти 1-12 змінено пунктом 1, а зміст якого змінено та доповнено підпунктом 16, відповідно до якого на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі №910/14710/23 позов задоволено частково. Закрито провадження в частині стягнення 139522945,34 грн боргу. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» 2505619,06 грн 3% річних, 5329244,30 грн інфляційних втрат, 96627,59 грн судового збору. Повернуто товариству з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» з Державного бюджету України 842772,41 грн судового збору, сплаченого платіжною інструкцією №129157 від 12.09.2023. 
Рішення, з посиланням на положення статей 526, 530, 610, 611, 612, 629 ЦК України, статей 193, 230, 231 ГК України, мотивоване доведеністю доказами наявність у відповідача заборгованості з оплати послуги, яка була погашена лише під час розгляду спору. Порушення строків виконання грошового зобов`язання стало підставою для задоволення позову в частині вимог про стягнення інфляційних та 3% річних.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів 

Не погоджуючись з цим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
А саме апелянт посилається на те, що:
- при ухваленні оскаржуваного рішення судом не враховано, що законодавство забороняє Відповідачу оплачувати послуги (в даному випадку Позивачу) за рахунок коштів, які призначені згідно зі структурою тарифів, затвердженою НКРЕКП, на інші цілі.
- суд першої інстанції неправомірно погодився з розрахунком суми позовних вимог здійсненого позивачем та визнав його обґрунтованим при цьому не врахував положення постанов НКРЕКП від 26.04.2022 № 396, від 30.01.2023 № 153;
- оскільки останнім днем строку для сплати неоплаченої частини послуг за червень 2022 року згідно з Постановою НКРЕКП № 153 є 20.06.2023, до вказаної дати прострочення не існувало, а тому позивачем безпідставно було нараховано 3 % річних та інфляційні втрати за період з 30.07.2022 по 19.06.2023;
- Аналогічно з періодом надання послуг за червень 2022, судом першої інстанції при визначенні періоду прострочення було безпідставно визначено періоди початку прострочення за оплату послуг за липень 2022 року та серпень 2022 року.

Доводи та заперечення позивача

У своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач з апеляційною скаргою не погодився, просить залишити оскаржене рішення без змін, посилаючись на те, що:
- відповідач не надає належних та допустимих доказів про те, що відповідач поніс повністю передбачені структурою тарифу витрати на виконання умов договорів про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел;
- у спірний період (червень, липень, серпень 2022 року), виконання сторонами Договору супроводжувалось підписанням ними відповідних щомісячних актів приймання-передачі наданих послуг та актів коригування, у яких сторони погодили обсяг та вартість наданих позивачем послуг відповідачу, які останнім оплачені частково (на момент звернення до суду);
- станом на дату звернення з позовом до суду, борг відповідача за спірний період становив 139  522 945,34 грн, який відповідач визнав, шляхом його оплати, що підтверджується доказами наявними у матеріалах справи;
- позивач просив стягнути з відповідача затверджений постановами НКРЕКП розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (із ПДВ), з прийняттям яких пункт 13.4. Порядку №641 пов`язує строк оплати послуг;
- погашення відповідачем заборгованості за надані послуги за період червень - серпень 2022 року було здійснено після настання встановленого пунктом 13.4. Порядку №641 строку для оплати (протягом трьох робочих днів з дати затвердження розміру вартості послуг постановами НКРЕКП).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної   скарги  по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/14710/23 та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи № 910/14710/23. Копію ухвали надіслано до Господарського суду першої інстанції.
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України, у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у розмірі 141   027, 54 грн. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.
11.07.2025 недоліки апеляційної скарги усунуто.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 910/14710/23. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 08.09.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі не пізніше ніж 01.09.2025. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі не пізніше ніж 01.09.2025. Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнано обов`язковою.
Розгляд справи відкладався, зокрема до 29.09.2025.

Явка представників учасників справи

Представник відповідача в судовому засіданні 29.09.2025 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні 29.09.2025 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України   та ч. 1   ст. 74 ГПК України    визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.  
           
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
 
Суд першої інстанції, на підставі сукупності належних та допустимих доказів встановив такі  обставини правовідносин сторін.
25 липня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця», як постачальник послуг, та приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», як замовник, уклали   договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0153-09021 (далі - Договір), відповідно до умов якого   для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - послуга), а замовник сплачує постачальнику послуг вартість наданих послуг.
Згідно з п. 2.1 Договору вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року N 641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом постачальником послуг.
Пунктом 3.3 Договору визначено, що замовник зобов`язаний приймати послугу, яку надає постачальник послуг, у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої Регулятором.
Відповідно до п. 13.4. Порядку оператор систем передачі (далі - ОСП) здійснює 100 % оплату постачальнику універсальних послуг (далі - ПУП) вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці.
У разі надходження оновлених даних від учасників ринку після проведення розрахунків обсягів врегулювання сторони корегують акти приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Після підписання ОСП акта корегування ПУП надає Регулятору корегований розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та копію акта корегування для затвердження, (п. 13.5. Порядку).
У спірний період (червень, липень, серпень 2022 року, лютий, квітень-липень 2023 року) виконання сторонами Договору супроводжувалось підписанням ними відповідних щомісячних актів приймання-передачі наданих послуг та актів коригування, у яких сторони погодили обсяг та вартість наданих позивачем послуг відповідачу, які останнім оплачені частково. Стан виконання сторонами своїх обов`язків у цей період та акт Регулятора, який затвердив розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наведені у таблиці нижче:

№ п/п	Період	Акт	Сума з ПДВ	Постанова НКПЕКП	Борг 	
1	червень 2022 року	36 від 30.06.2022	28401040,85	820 від 26.07.2022	0	
2	липень 2022 року	37 від 31.07.2022	25375493,94	1053 від 30.08.2022	17099573,42	
3	серпень 2022 року	38 від 31.08.2022	18026882,53	1239 від 30.09.2022	11194352,05	
4	лютий 2023 року	44 від 28.02.2023	10257045,12	522 від 22.03.2023	0	
5	квітень 2023 року	46 від 30.04.2023	19058692,27	958 від 23.05.2023	4762676,16	
6	травень 2023 року	47 від 31.05.2023	38895902,47	1177 від 28.06.2023	38895902,47	
7	червень 2023 року	48 від 30.06.2023	35847172,51	1383 від 25.07.2023	35847172,15	
8	липень 2023 року	49 від 31.07.2023	31723269,10	1590 від 29.08.2023	31723269,10	
 	 	 	 	 	139 522 945,34	

Станом на дату звернення з позовом до суду борг відповідача становив 139 522 945,34 грн,  що відповідач визнав. 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач погасив 139 522 945,34 грн боргу, у зв`язку з чим суд закрив провадження у справі в цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. 
Крім того, на суму заборгованості позивачем нараховано та заявлено до стягнення 2505619,06 грн 3 % річних та 5329244,30 грн інфляційних втрат (з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, про залишення позову без розгляду в частині стягнення 7824523,13 грн пені, 7524288,90 грн штрафу).

Мотиви і джерела права, з яких виходить апеляційний суд при ухваленні судового рішення

Відповідно до частин першої, другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Згідно із частинами першою, другою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Частиною першою статті 275, частинами шостою, сьомою статті 276 Господарського кодексу України (далі - ГК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергія) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.
Згідно із частиною першою статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).
Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України «Про ринок електричної енергії». 
Функції, права та обов`язки оператора системи передачі - юридичної особи, яка відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії визначені статтею 33 Закону України «Про ринок електричної енергії».
Згідно із частиною восьмою статті 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі відповідно до цього Закону виконує функції, пов`язані з покладенням на нього спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільного інтересу із збільшення частки виробництва енергії з альтернативних джерел, підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії, інших спеціальних обов`язків. Оператор системи передачі для забезпечення загальносуспільних інтересів придбаває послуги, які надаються йому на обов`язковій основі суб`єктами ринку, визначеними відповідно до цього Закону, на підставі договору про надання послуг для забезпечення загальносуспільних інтересів, типова форма якого затверджується Регулятором.
З метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії (частина перша статті 62 названого Закону).
До спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належать, зокрема, забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (пункт 1 частини другої статті 62 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії покладаються на гарантованого покупця, постачальників універсальних послуг, оператора системи передачі на строк застосування «зеленого» тарифу, строк дії підтримки виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, які за результатами аукціону набули право на підтримку (абзац 2 частини другої статті 62 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Позивач є постачальником послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, а відповідач є оператором системи передачі та здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління об`єднаної енергетичної системи України.
Згідно з п. 2.1 Договору вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року N 641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом постачальником послуг.
Пунктом 3.3 Договору визначено, що замовник зобов`язаний приймати послугу, яку надає постачальник послуг, у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої Регулятором.
Постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019 (із змінами) затверджено Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел (далі - Порядок).
Пункт 1.2. глави 1 Порядку визначає, що він поширюється на виробників електричної енергії за «зеленим» тарифом, кандидатів у такі виробники, переможців аукціону, гарантованого покупця, постачальників електричної енергії, що виконують функцію постачальника універсальних послуг (далі - ПУП), оператора системи передачі (далі - ОСП) та адміністратора комерційного обліку.
Розділом 13 Порядку передбачено порядок здійснення розрахунку вартості та оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що надається постачальником універсальних послуг.
Згідно із пунктами 13.2 - 13.4 Порядку протягом перших семи робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, виробники електричної енергії за «зеленим» тарифом і кандидати у такі виробники, гарантованого покупця, постачальники електричної енергії, що виконують функцію постачальника універсальних послуг (далі - ПУП), направляють оператору системи передачі (далі - ОСП) акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. ОСП, протягом трьох робочих днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони. Протягом двох робочих днів після отримання від ОСП акта приймання-передачі, підписаного з його сторони, ПУП надає Регулятору вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел для затвердження. Протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої ПУП у розрахунковому місяці, ОСП здійснює 100 % оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі.
Судом попередньої інстанції віно встановлено, що на виконання умов укладеного договору у період червень-серпень 2022 року та лютий, квітень - липень 2023 року позивачем надані, а відповідачем прийняті послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
НКРЕКП у відповідний період затверджений розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданих постачальниками універсальних послуг, а саме: постанова від 26.07.2022 № 820 (червень 2022 року) - 23 747 187,28 грн (з 09.08.2022 - 23 740 173,04 грн) (з 20.09.2022 - 23 667 534,04 грн); постанова від 30.08.2022 № 1053 (липень 2022 року) - 21 148 309,32 грн (з 07.02.2023 - 21  146 244,95 грн); постанова від 30.09.2022 № 1239 (серпень 2022 року) - 15 016 722,83 грн (з 07.02.2023 - 15 022 402,11 грн); постанова від 22.03.2023 №522 (лютий 2023 року) - 8 548 356,80 грн; постанова від 23.05.2023 №958 (квітень 2023 року) - 15 880 912,28 грн; постанова від 28.06.2023 №1177 (травень 2023 року) - 32 409 589,73 грн; постанова від 25.07.2023 №1383 (червень 2023 року) - 29 870 772,09 грн; постанова від 29.08.2023 №1590 (липень 2023 року) - 26 436 057,58 грн.
З урахуванням вищенаведених положень законодавства та умов договору позивачем здійснено періоди прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання. Утім, звертаючись до суду апеляційної інстанції, відповідач наполягає на тому, що судом попередньої інстанції помилково було визнано обґрунтованим нарахуванням позивачем сум інфляційних і річних, оскільки розрахунок проведено без врахування положень постанов НКРЕКП від 26.04.2022 № 396, від 30.01.2023 № 153.
В змісті таких заперечень, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
26.04.2022 НКРЕКП прийняла постанову №396 «Про особливості визначення обсягу та проведення розрахунків за вироблену електричну енергію генеруючими установками приватних домогосподарств під час дії в Україні воєнного стану», за правилами пункту 1 частини четвертої якої ОСП має здійснювати оплату ПУП вартості наданої послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - Послуга), на період дії воєнного стану в Україні, а також протягом 60 днів після його припинення чи скасування, згідно з Порядком купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженим постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641, з урахуванням таких особливостей, зокрема у кожному розрахунковому періоді (календарний місяць) перераховувати ПУП кошти в обсягах податкових зобов`язань відповідного ПУП у розмірі не менше 19,5% від вартості виробленої електричної енергії з альтернативних джерел енергії генеруючими установками приватного домогосподарства понад власне споживання (далі - сума податкових зобов`язань), яка розраховується як сума добутків обсягу купленої у споживача електричної енергії виробленої генеруючими установками приватного домогосподарства та відповідного «зеленого» тарифу. Зазначену суму податкових зобов`язань розраховує ПУП та доводить до відома ОСП разом з актом приймання-передачі Послуги. Зазначені у цьому підпункті перерахування здійснюються ОСП в рахунок оплати вартості наданої ПУП Послуги відповідно до актів приймання-передачі Послуги.
Постановою НКРЕКП № 153 від 30.01.2023 визнано такою, що втратила чинність, постанову НКРЕКП від 26.04.2022 № 396 «Про особливості визначення обсягу та проведення розрахунків за вироблену електричну енергію генеруючими установками приватних домогосподарств під час дії в Україні воєнного стану» (зі змінами).
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 постанови №153, з метою врегулювання питань, які виникають у зв`язку із пунктом 1 цієї постанови, оператору системи передачі забезпечити повну оплату ПУП вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у 2022 році: за березень - до 20 березня 2023 року; за квітень - до 20 квітня 2023 року; за травень - до 20 травня 2023 року; за червень - до 20 червня 2023 року; за липень - до 20 липня 2023 року; за серпень - до 20 серпня 2023 року; за вересень - до 20 вересня 2023 року; за жовтень - до 20 жовтня 2023 року; за листопад - до 20 листопада 2023 року; за грудень - до 20 грудня 2023 року.
Отже, вказана постанова НКРЕКП № 153 встановлює ОСП строки саме для забезпечення повної оплати ПУП вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії наданої ПУП у 2022 році. Зазначена постанова не змінює термінів виникнення та виконання грошових зобов`язань відповідача, що виникли відповідно до умов Договору, а лише з метою врегулювання питань, які виникають у зв`язку із пунктом 1 цієї постанови регулює строки забезпечення повної оплати ПУП вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 05.09.2024 у справі №910/14074/23, від 30.01.2025 у справі №910/15777/23, від 06.05.2025 у справі № 910/16423/23.
В контексті вищевикладеного колегія суддів вважає, що позивач, з врахуванням затверджених постановами НКРЕКП тарифи на послуги за спірний період та положення п. 13.4 Порядку, вірно визначив дати настання зобов`язання у відповідача з оплати за надані послуги та, відповідно і, - початок перебігу строку прострочення/ періоди прострочення.
Ствердження апелянта про відсутність у нього прострочення з оплати послуг з огляду на положення підпункту 1 пункту 2 постанови №153 судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки зі змісту положень названої постанови не вбачається зміна порядку оплати за надані позивачем послуги, що визначений пунктом 13.4. Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019.
Відтак доводами апеляційної скарги висновків суду про вірність проведення позивачем розрахунку інфляційних та річних не спростовано, тож підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення за наведених апелянтом мотивів не вбачається.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).
У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18). 
Визначене частиною другою статті 625 ЦК України право стягнення трьох процентів річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг). Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 921/94/21.
Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.
Оскільки відповідачем послуги зі збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії оплачувалися з порушенням строків, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для з стягнення з відповідача нарахованих позивачем 3 % річних та інфляційних втрат в заявлених ним розмірах. 
Крім того, колегія зазначає, що проведений позивачем розрахунок здійснено з урахуванням часткових оплат, актів коригування, при вірному визначені періодів прострочення та є арифметично вірним.
Посилання апелянта на те, що законодавством заборонено відповідачу здійснювати оплату послуг за рахунок коштів, які призначені згідно зі структурою тарифів, затвердженою НКРЕКП, на інші цілі, - колегією відхиляється, оскільки зазначене не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності в розумінні приписів статті 614 ЦК України.
Також не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності і посилання апелянта на наявність значної заборгованості перед відповідачем учасників ринку електричної енергії, у тому числі і позивача, за договорами про надання послуг з передачі електричної енергії, що унеможливлювало вчасно здійснювати розрахунки з постачальниками універсальних послуг.
Адже у разі здійснення підприємницької діяльності особа (суб`єкт господарювання) має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17, постанові Верховного Суду від 05.09.2024 у справі № 910/14074/23).
Обставина, на яку посилається скаржник в обґрунтування відсутності вини у простроченні виконання зобов`язань за договором, не впливає на обсяг його зобов`язань як боржника, що прострочив грошове зобов`язання, не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права, та не вважається випадком у розумінні статті 617 ЦК України, внаслідок доведення якого особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від його виконання (близька за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.05.2025 у справі № 910/16423/23, від 02.03.2023 у справі № 910/18611/21, від 09.03.2023 у справі № 910/18613/21, від 23.03.2023 у справі № 910/1193/22, 02.08.2023 у справі № 910/8451/21, від 03.12.2024 у справі № 910/14554/23).
З урахуванням вищенаведеного в сукупності, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами з урахуванням фактичних обставин справи та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 2505619,06 грн 3% річних та 5329244,30 грн інфляційних втрат.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги 

Згідно до  статті 236 ГПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Нормою   ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржене рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

          Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.  
Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі №910/14710/23 залишити без змін.  
Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано, - 01.11.2025.

Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                С.О. Алданова