Ухвала
 
24 жовтня 2025 року
м. Київ
 
справа № 747/716/24
провадження № 61-13147ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ПІВНІЧ» на заочне рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду            від 22 вересня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ПІВНІЧ» до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування за невиконання договору оренди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ПІВНІЧ» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь 49 441,62 грн за невиконання договору оренди.
 
Талалаївський районний суд Чернігівської області заочним рішенням від 04 квітня 2025 року в задоволенні позову відмовив.
 
Чернігівський апеляційний суд постановою від 22 вересня 2025 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ПІВНІЧ» задовольнив частково. Заочне рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2025 року змінив, виклав мотивувальну частину рішення суду у редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишив без змін.  
 
22 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ПІВНІЧ» через підсистему «Електронний суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на  заочне рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду            від 22 вересня 2025 року у цій справі.
 
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.
 
Ціна позову у цій справі становить 49 441,62 грн, що  станом на 01 січня 2025 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028, 00 грн х 250 = 757 000, 00 грн).
 
Заявник у касаційній скарзі посилається на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та зазначає, що справа має для  Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ПІВНІЧ» виняткове значення, оскільки позивач є сільськогосподарським виробником та наразі є користувачем на підставі договорів оренди з великою кількістю орендодавців, загальна площа земельних ділянок, які перебувають в обробітку позивача, становить 10 000 га землі, тому в інтересах позивача врегулювати відносини та запобігти потенційним ризикам щодо односторонньої відмови орендодавців від договорів оренди землі. Так, після підписання договору оренди у орендаря виникає обов`язок сплатити орендну плату. В подальшому така орендна плата не підлягає поверненню навіть якщо вона є безпідставно отриманою у разі відмови від договору чи розірвання чи визнання його недійсним і в такому разі орендар несе надмірні збитки не отримуючи право користування.
 
Оцінка судом  «винятковості»  може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає  її  такою, що має для нього виняткове  значення.  Винятковість  значення  справи  для  учасника  справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. 
 
Аналіз наведених у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має  виняткове  значення  для  учасника справи, який  подає касаційну скаргу, оскільки незгода з оскаржуваним судовим рішенням не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останньої внаслідок прийняття такого судового рішення. 
 
Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд  міг  би  визнати  оскаржуване  судове  рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ПІВНІЧ» на заочне рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 22 вересня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ПІВНІЧ» до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування за невиконання договору оренди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                          Є. В. Коротенко
            
                                                                                                                      М. Ю. Тітов