ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2025 р. 	Справа № 520/13007/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 07.08.25  по справі № 520/13007/21
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                     
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Представником позивача - Макаренка Олександра Миколайовича до суду подано заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду, в якій заявник просить суд: змінити спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від від 27 вересня 2021 року у адміністративній справі №520/13007/21, що набрало законної сили, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2021 року у адміністративній справі №520/13007/21 грошову суму у розмірі 62181,00 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Змінено спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13007/21та встановлено спосіб виконання рішення, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахованої та невиплаченої пенсії в розмірі 62181,00 грн. (шістдесят дві тисяч сто вісімдесят одна гривня 00 копійок).
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на виконання рішення у цій справі відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019на підставі довідки №100/31037 (вих. №33/41-1163) від 30.06.2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, надану Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області". За період з грудня 2019 року по лютий 2022 року нараховано різницю в пенсії в сумі 62181 грн. За період з грудня 2019 року по лютий 2022 року нараховано різницю в пенсії в сумі 62181 грн. У травні 2023 року пенсійну справу ОСОБА_1 приведено у відповідність та Головним управлінням переглянуто виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №520/13007/21. Головним управлінням виконано рішення суду в межах покладених на управління зобов`язань. Однак Пенсійний фонд України станом на момент постановлення спірної ухвали вказану суму в повному обсязі Головному управлінню не перерахував. Крім того, у випадку надходження грошових коштів на рахунок відповідача за відповідним цільовим призначенням, Головне управління автоматизованим способом, пропорційно обсягу виділених з державного бюджету коштів та кількості отримувачів здійснює та часткову виплату заборгованості. При цьому посилався на те, що зміна способу виконання не має змінювати суті самого судоовго рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13007/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у відмові здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки №100/31037 (вих. № 33/41-1163) від 30.06.2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, надану Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", з 01.12.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідки №100/31037 (вих. № 33/41-1163) від 30.06.2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, надану Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", з 01.12.2019, однією сумою, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13007/21 набрало законної сили 22.12.2021.
Як вказано заявником, на виконання вищезазначеного рішення суду відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за результатами якого нараховано різницю в пенсії за період з 01.12.2019 по 28.02.2022 у розмірі 62181,00 грн.
Заявник зазначив, що на виконання судового рішення Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист та державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито ВП №68470446 з примусового виконання виконавчого листа №520/13007/21.
Крім того, зазначає, що на даний час виконавче провадження завершено, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13007/21 відповідачем в частині виплати на користь заявника нарахованої пенсії у розмірі 62181,00 грн не виконано.
23 червня 2025 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із запитом, щодо надання інформації про причини невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13007/21.
Листом від 01.07.2025 №17351-18853/М-02/8-2000/25 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивача, що різницю в пенсії, обчислену за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13007/21 за період з 01.12.2019 по 28.02.2022 в розмірі 62181,00 грн, буде виплачена згідно затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
Задовольняючи заяву позивача про зміну способу та порядку виконання рішення суду та змінюючи спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13007/21, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 нарахованої та невиплаченої пенсії в розмірі 62181,00 грн. (шістдесят дві тисяч сто вісімдесят одна гривня 00 копійок). 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав визначених ч. 3 ст. 378 КАС України для зміни способу та порядку виконання судового рішення у даній справі, з наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з вимогами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 29-1 Конституції України, а також ст.ст. 14 та 370 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.
Вищенаведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01.02.2022 у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26.01.2021 у справі № 611/26/17, від 07.02.2022 у справі № 200/3958/19-а, від 24.07.2023 у справі № 420/6671/18 та від 01.05.2023 у справі № 520/926/21.
Частиною 2 ст. 6 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України № 1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України від 05.06.2012 № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Статтею 7 Закону України № 4901-VI передбачено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.
Отже, звернення до суду є обов`язком державного виконавця у зазначеній категорії справ та такий обов`язок виникає через два місяці з дня відкриття виконавчого провадження за умови, що рішення суду не виконане, а стягувач не чинить перешкоди провадженню виконавчих дій.
Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.
Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.
Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат (ч. 3 ст. 378 КАС України у редакції Закону № 4094-IX, що діє з 19.12.2024).
Отже, з 19.12.2024 статтю 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни "зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплати за перерахованою пенсією" на "стягнення коштів із державного органу боржника".
Так, згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13007/21, адміністративний позов задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідки №100/31037 (вих. № 33/41-1163) від 30.06.2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, надану Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", з 01.12.2019, однією сумою, з урахуванням раніше виплачених сум.
Вказане рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13007/21 набрало законної сили  22.12.2021.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 по 28.02.2022 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13007/21 та визначило суму недоплаченої пенсії в розмірі 62181,00, що підтверджується розрахунком на доплату пенсії за пенсійною справою №2003004401, при цьому така заборгованість на даний час не є виплаченою.
Згідно наявного в матеріалах справи листа від 01.07.2025 №17351-18853/М-02/8-2000/25 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивача, що різницю в пенсії, обчислену за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13007/21 за період з 01.12.2019 по 28.02.2022 в розмірі 62181,00 грн, буде виплачена згідно затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
Тобто, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13007/21, яке набрало законної сили 22.12.2021, не виконується у повному обсязі вже понад 4 роки.
Враховуючи викладене, з огляду на положення ч. 3 ст. 378 КАС України, якими встановлено, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат, а також враховуючи те, що з моменту набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13007/21 та по день подання до суду даної заяви про зміну способу виконання рішення пройшов значний час, а рішення суду не є виконаним у повному обсязі, зокрема, щодо виплати позивачу заборгованості з перерахованої пенсії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість заяви позивача про зміну способу виконання рішення відповідно до статті 378 КАС України шляхом стягнення з відповідача нарахованої заборгованості пенсії.
Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 28.10.2025 у справі №380/7706/22, які враховуються апеляційним судом в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що формальне виконання зобов`язань без реального відновлення прав особи є неприпустимим, особливо у справах щодо пенсійних виплат. Якщо виконання рішення про зобов`язання вчинити дії блокується неправомірною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, суд зобов`язаний обрати інший спосіб виконання, який забезпечить безумовне і реальне поновлення прав, а саме – стягнення коштів.
У свою чергу зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості у розмірі 62181,00 грн є чітко визначеною та нарахованою самим відповідачем. Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про заміну невиконаного зобов`язання нарахувати та виплатити грошові кошти на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Хакрівській області цих коштів для забезпечення належної реалізації права позивача.
Колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача в апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 6.07.2018 у справі №811/1469/18, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та в ухвалі від 23.01.201 у справі №611/26/17, оскільки вказані є такими, що не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки такі висновки стосувалися застосування положень статті 378 КАС України в редакції, чинній до 19 грудня 2024 року.
Враховуючи вище наведене, колегія суддів зазначає, що наведені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Тобто особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Отже, в будь-якому разі судове рішення, ухвалене на користь позивача, має бути виконане.
Реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.
У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
У рішеннях ЄСПЛ у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (заява № 70297/01) та у справі "Бакалов проти України" (заява № 14201/02) також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 по справі № 520/13007/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова    Я.В. П`янова