ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року		Справа № 460/2587/25 пров. № А/857/15433/25	

  Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року (суддя Друзенко Н.В., м.Рівне, повний текст складено 20 березня 2025 року), -
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі – ГУПФ) в якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 17.12.2024 №172650009869 «Про відмову у призначенні пенсії» (далі – Рішення), яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV);
зобов`язати відповідача призначити виплату позивачу пенсії за віком на пільгових умовах починаючи з 11.12.2024 відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року позов задоволено. 
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити.
В апеляційній скарзі вказує, що позивачем не доведено, що на час звернення за призначенням пенсії вона була зайнята на постійній роботі у сільському виробництві.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що усіма поданими до пенсійного органу доказами в сукупності підтверджується, що ОСОБА_1 , на момент звернення до органу Пенсійного фонду України, була зайнята на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві, а тому набула право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 114 до Закону №1058-IV.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що позивач 11.12.2024 звернулась до ГУПФ із заявою про призначення їй пенсії відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 114 до Закону №1058-IV як особа, яка народила та виховала понад п`ятеро дітей до 14 річного віку та станом на дату звернення працювала на постійній основі у сільському господарстві.
Рішенням відповідача, обраного для розгляду документів за принципом екстериторіальності (випадковості) ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності в електронній пенсійні справі документа про зайнятість на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві. 
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятьох і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1992 №244 затверджено «Порядок призначення пенсій на пільгових умовах жінкам, які працюють в виробництві та виховали п`ятеро і більше дітей» (далі – Порядок №244), відповідно до пункту 1 якого установлено, що жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п`ятеро або більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу.
Право на пенсію на вказаних у пункті І цієї постанови пільгових умовах мають жінки, які зайняті на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві у колгоспах, державних господарствах, міжгосподарських підприємствах, кооперативах, орендних колективах, а також в фермерських та інших господарствах незалежно від форм власності та господарювання (пункт 2 Порядку №244).
Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що для отримання вказаного виду пільгової пенсії за віком необхідно дотримання двох умов: факт роботи в сільськогосподарському виробництві; факт виховання п`ятеро і більше дітей до 14 річного віку.
З матеріалів справи видно, не є спірним та не заперечується відповідачем факт народження та виховання позивачем своїх 5 дітей до досягнення ними 14 річного віку.
Єдиною підставою, яка на думку Пенсійних органів перешкоджає позивачу в отриманні призначеної раніше пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV є не підтвердження факту постійної роботи станом на дату подання заяви про призначення пенсії на сільськогосподарському виробництві у зв`язку з тим, що заявниця ОСОБА_1 не надала доказів, які б підтверджували, що вона працює по теперішній час у с/г виробництві, довідка від 15.11.2024 №8 підписана однією уповноваженою особою.
Водночас, відповідно до пункту 4.7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846), право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII, «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі – Інструкція №58), пункту 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі – Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до пункту 1.1. Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Таким чином, саме трудова книжка є документом, який підтверджує трудову діяльність працівника, зокрема й перебування його у трудових відносинах з суб`єктом господарювання (роботодавцем).
Записами трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 , дата заповнення 03.07.2024 підтверджується, що від 03.07.2024 Запис №1 - прийнята на посаду підсобного працівника Фермерського господарства «Агро Старт 2020» (далі – ФГ) наказ від 02.07.2024 №01-Б.
Із наданими відповідачем сканкопіями трудової книжки видно, що станом на дату подання до пенсійного органу заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 11.12.2024 позивач продовжувала працювати на займаній посаді в ФГ.
Надані відповідачу документи ФГ підтверджують, що основний вид діяльності підприємства за КВЕД  01.11 є –  Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний), а інші: 
за КВЕД 01.13 – Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 
за КВЕД 01.19 – Вирощування інших однорічних і дворічних культур;
за КВЕД 01.29 – Вирощування інших багаторічних культур.
Розділ 01 КВЕД (класифікатора ведення економічної діяльності) передбачає усі без винятку види діяльності в сфері сільського господарства, мисливства та надання пов`язаних із ними послуг.
Відтак, належними доказами підтверджується діяльність ФГ саме в сфері сільського господарства. 
Пунктом 1 Порядку №637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом третім Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, як встановлено судом, законодавцем чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено Порядком №637.
Довідкою ФГ підтверджується постійний характер роботи ОСОБА_1 на сільськогосподарському виробництві (постійна зайнятість) – підсобного працівника, зокрема: в літній період сапають та збирають ягоди малини, а в осінній та зимовий періоди перечищають зернові, а саме пшеницю та сою, здійснюють підготовку посівного матеріалу (чистка та протравлення зерна пшениці та сою), а також обрізають та збирають з поля кущі малини. 
Як вважає відповідач, у виданій ФГ довідці  від 15.11.2024 №8 відсутня інформація, що заявниця працює по теперішній час у с/г виробництві, довідка №8 від 15.11.2024 підписана однією уповноваженою особою.
Водночас, у зазначеній Довідці є посилання на підпункту 7 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV на підтвердження права позивача на призначення пенсії як особі, що постійно працює в сільськогосподарському виробництві. 
Аналогічний характер роботи позивача у ФГ підтверджується посадовою інструкцією, яка відповідачу також надавалась із заявою про призначення пенсії.
Наданими позивачем та наявними в розпорядженні пенсійного органу індивідуальними відомостями застрахованої особи форми ОК-5 щодо ОСОБА_1 підтверджується її постійна робота у ФГ в період з липня 2024 року по грудень 2024 року.
Аналогічний характер роботи позивача у ФГ підтверджується табелями обліку її робочого часу впродовж періоду роботи, що надавались Пенсійному органу, штатним розписом фермерського господарства, наказом про прийняття позивача на роботу від 02.07.2024 №01-Б.
Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Порядку №637 (далі - Порядок №637) у довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
В свою чергу, інформацію, вказану у довідці ФГ від 15.11.2024 №8, відповідачем жодними належними і допустимими доказами не спростовано, а відтак, слід вважати дійсною, позаяк в ній містяться всі необхідні вищевказані відомості, які підтверджують постійний характер роботи позивача в сільськогосподарському виробництві, незалежно від кількості уповноважених осіб, якими дана довідка підписана.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ФГ (код ЄДРПОУ 43953675) керівником та підписантом цього господарства є Гречанюк А.В., який є підписантом наданої позивачем довідки від 15.11.2024 №8 про період її роботи в сільськогосподарському виробництві.
У постанові Верховний Суд від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 дійшов висновку про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.
Таким чином, надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників передбачено для підтвердження спеціального трудового стажу та є необхідним лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду в постанові від 31.03.2020 у справі № 678/65/17.
Відтак, усіма поданими до пенсійного органу доказами в сукупності, зокрема Довідкою ФГ від 15.11.2024 №8, зазначеними в ЄДРПОУ КВЕД, підтверджується, що ОСОБА_1 , на момент звернення до ПФУ, була зайнята на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві, а тому набула право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 114 до Закону 1058-IV.
Відповідно до абзацу 5 пункту 1.8 розділу I «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005  №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846; далі – Порядок №22-1), якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону №1058-IV.
Таким чином, після 11.12.2024 у позивача був в розпорядженні трьохмісячний строк для подання додаткових документів, зокрема і виконання обов`язків підтвердження факту зайнятості на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві на вимогу Пенсійного органу.
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
На підставі пункту 4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Водночас, скаржником не реалізовано свого права на перевірку правомірності наданих позивачем документів для призначення пенсії на пільгових умовах, факту роботи у вказаних умовах не спростовано.
В сукупності встановлених обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржене Рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Відповідно до частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич