ПОСТАНОВА                              
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                        
                                                                                                                
12 листопада 2025 року                                       
м. Київ
 
справа № 725/2306/21
провадження № 61-733св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,                  Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) -     ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 ,  
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) -     ОСОБА_3 ,
третя особа- приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко Алла Володимирівна,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року у складі колегії суддів: Половінкіної Н. Ю., Лисака І. Н., Одинака О. О.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просила суд:
- розірвати договір довічного утримання, укладений між ними 04 серпня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А.В., зареєстрований в реєстрі за номером 3925;
- застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання від 04 серпня 2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А. В., зареєстрований в реєстрі за номером, 3925 та повернути ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності на вказану квартиру;
- скасувати обтяження за № 37610870, зареєстроване 04 серпня 2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу           Іщенко А. В. на підставі договору довічного утримання від 04 серпня 2020 року № 3925 щодо заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 .
Позов ОСОБА_2 мотивувала тим, що вона зареєстрована та до 19 грудня 2020 року проживала в  належній їй квартирі АДРЕСА_2 .  Наразі тимчасово проживає у своїх родичів в АДРЕСА_6.
ОСОБА_3 була її сусідкою та проживає у квартирі АДРЕСА_3 . 
Зазначила, що на початку літа 2020 року у неї стався серцевий напад, після чого ОСОБА_3 почала відвідувати її, пропонувати допомогу та догляд. При цьому відповідачка кілька разів купувала їй ліки за кошти позивачки, з її проблемами зверталася до лікаря, вона (позивачка) передала їй ключі від своєї квартири. 
Стверджувала, що 04 серпня 2020 року ОСОБА_3 відвезла її на таксі до нотаріуса з метою офіційного оформлення догляду, де вона підписала документи, не читаючи, оскільки довіряла відповідачці.
В подальшому стан її здоров`я лише погіршувався, проте ОСОБА_3 ніякої допомоги їй не надавала, відмовляла їй у проханнях прибрати у квартирі, допомогти покупатися.  
Пояснила, що починаючи з літа 2020 року і до грудня 2020 року вона постійно була голодною, у зв`язку з чим у грудні 2020 року вимушена була переїхати до племінниці у АДРЕСА_6.
Однак, всі її документи, такі як паспорт, ідентифікаційний код, пенсійне посвідчення та медичні картки залишилися у ОСОБА_3 .
В подальшому без її відома та згоди відповідачка зняла належні їй кошти з депозитного рахунку, якими розпорядилась на власний розсуд.
Ознайомившись із змістом наданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А. В. договору довічного утримання, укладеного 04 серпня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вона дізналася, що передала у власність ОСОБА_3 належну їй на праві власності квартиру  АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 прийняла на себе зобов`язання доглядати її довічно, забезпечувати харчуванням, необхідним доглядом, ліками на 1 500,00 грн кожного місяця.
Однак, з серпня по грудень 2020 року ОСОБА_3 ніякого забезпечення не надавала. Натомість відповідачка привласнила належні їй кошти, золоті вироби, квартиру, забрала всі її документи, а тому вона вимушена була переїхати до племінниці.
В березні 2020 року їй також стало відомо, що відповідачка без її відома та згоди передала в оренду своєму чоловікові гараж за символічну плату 200 грн.
Вказувала, що після її переїзду до племінниці у АДРЕСА_6 ОСОБА_3 почала створювати видимість виконання умов договору довічного утримання, надсилала кошти, продукти харчування, від отримання яких вона (позивачка) відмовилась. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила суд позов задовольнити.
У червні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , у якому просила змінити умови абзацу першого пункту 6 договору довічного утримання від 04 серпня 2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А. В., зареєстрованого в реєстрі за номером 3925, які викласти в наступній редакції: «Матеріальне забезпечення з утримання, яке має щомісячно надаватися відчужувачу, оцінюється сторонами в розмірі 2 000,00 грн шляхом перерахування на картковий рахунок відчужувача щомісячно до 15 числа разом з умовою збереження права безоплатного довічного проживання ОСОБА_2 у відчужуваній квартирі». В іншій частині пункт 6 та інші положення договору залишити без змін за умов дотримання сторонами вимог, передбачених статтями 652, 653, 654 ЦК України.
Позов мотивувала тим, що з жовтня 2013 року вона постійно здійснювала догляд за ОСОБА_2 та її чоловіком, який помер у березні 2014 року. Вказані особи були похилого віку, не могли самостійно в повній мірі за собою доглядати, придбавати продукти харчування, готувати та прибирати, тому потребували сторонньої допомоги.
За пропозицією ОСОБА_2 04 серпня 2020 року між нею та відповідачкою було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А. В., зареєстрований в реєстрі за номером 3925.
Вказувала, що вона належно виконувала умови вказаного договору довічного утримання.
Однак, при невстановлених обставинах ОСОБА_2 18 грудня 2020 року вночі без будь-яких пояснення причин забрала деякі свої речі та переїхала до племінниці у АДРЕСА_6.
З метою продовження належного виконання умов договору довічного утримання вона переказувала кошти на картковий рахунок ОСОБА_2 , висилала посилки з продуктами харчування та ліками. Також вона регулярно здійснювала оплату комунальних послуг.
Вважала, що відмова у отриманні грошових коштів та посилок з ліками і продуктами від неї  не є вільним волевиявленням особисто ОСОБА_2 , а є штучним створенням сторонніми особами їй перешкод у належному виконанні умов договору довічного утримання з метою створення формальних підстав для його розірвання.
Вказувала, що переїзд ОСОБА_2 в інше місце проживання значно ускладнює виконання умов договору довічного утримання, тому вважала за необхідне його змінити.
Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 червня 2021 року залучено до участі у справі третю особу - приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А. В.  Зустрічний позов прийнято до спільного розгляду із первісним позовом.
ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_2 померла.
Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 лютого 2024 року у справі залучено ОСОБА_1 в якості правонаступника позивачки            ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2024 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , яка є правонаступником   ОСОБА_2 , до   ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А. В., про розірвання договору довічного утримання, повернення майна та скасування обтяження відмовлено.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А. В., про зміну умов договору довічного утримання відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для задоволення позову.
Зокрема, суд послався на те, що належневиконання  ОСОБА_3 умов оскаржуваного договору довічного утримання підтверджується належними та допустимими доказами: касовими чеками, квитанціями, банківськими довідками, показами свідків.
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що під час розгляду справи в суді ОСОБА_2 померла, а тому оспорюваний договір  припинив свою дію та не може бути змінений. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині вирішення вимог первісного позову,   ОСОБА_1  оскаржила його в апеляційному порядку.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року апеляційну скаргу   ОСОБА_1 задоволеночастково.
Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні вимоги первісного позову ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання скасовано.
Позов ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задоволено.
Розірвано договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко Аллою Володимирівною 04 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 3925.
Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні вимог первісного позову ОСОБА_1 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про повернення квартири, визнання права власності, скасування обтяження, змінено в мотивувальній частині.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що тривалість невиконання ОСОБА_3  умов договору довічного утримання, укладеного нею 04 серпня 2020 року з  ОСОБА_2 , порушення істотної умови з надання утримання (харчування, необхідний догляд, забезпечення ліками) щомісяця в розмірі 1500 грн є достатньою підставою для розірвання цього договору.
 
Разом із тим, апеляційний суд, посилаючись на положення частини другої статті 653, частини першої статті 756 ЦК України, зазначив, щоне підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 про застосування наслідків розірвання договору довічного утримання, оскільки правовим наслідком розірвання такого договору у зв`язку з невиконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на нерухоме майно, яке було ним передане, та скасування раніше накладеного обтяження щодо заборони відчуження спірної квартири.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
13 січня 2025 року  ОСОБА_3 череззасоби поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року, у якій просить скасувати вказанесудове рішення суду апеляційної інстанціїі залишити в силірішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2024 року.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухваленаз порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, які мають значення для справи, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. 
Доводи інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу від 20 лютого 2025 року   ОСОБА_1 , в інтересах якої дієадвокат Хоміцька Т. Б., просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги за безпідставністю.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2025 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
09 квітня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2025 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи
Встановлено, що 04 серпня 2020 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,(Відчужувач) з однієї сторони та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,(Набувач) з другої сторони, було укладено договір довічного утримання (далі - Договір), посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А. В., зареєстрований в реєстрі за номером 3925.
Згідно пункту 1 Договору   ОСОБА_2 передає у власність  ОСОБА_3 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_4 , взамін чого    ОСОБА_3 зобов`язується довічно надавати    ОСОБА_2 матеріальне забезпечення. 
Згідно пункту 6 Договору матеріальне забезпечення з утримання (харчування, необхідний догляд, забезпечення ліками), яке щомісячно має надаватися Відчужувачу, оцінюється Сторонами в розмірі 1 500,00 грн, разом з умовою збереження права безоплатного довічного проживання ОСОБА_2 у відчужуваній квартирі. У випадку виникнення у майбутньому потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчужувач самостійно на свій розсуд несе всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового утримання передбаченого цим договором, згідно обумовлених сум. Відчужувач має право вимагати своєчасного та повного здійснення та надання від набувача обов`язків згідно цього договору, вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором. Набувач зобов`язаний у встановленні строки та в необхідному обсязі здійснювати обов`язки згідно пункту 6 цього договору, та до смерті відчужувача не укладати щодо майна, яке отримане за цим договором, правочини: купівлі-продажу, міни, дарування, ренти, застави чи іншим способом передавати майно у власність інших осіб. 
Відповідно до пункту 10 Договору цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - у судовому порядку.
В матеріалах справи також наявна довіреність видана  ОСОБА_2   на ім`я  ОСОБА_4 від 04 серпня 2020 року, згідно якої остання зокрема має право діяти від імені ОСОБА_2 в відділах Пенсійного фонду України, органах соціального забезпечення, Фонду соціального страхування  його відділеннях, стосовно оформлення, переоформлення пенсійних виплат, з правом отримання пенсійних та інших компенсійних виплат, в банківських установах та їх філіях (відділеннях) з приводу відкриття та розпорядження всіма належними їй банківськими рахунками, в тому числі для отримання належних їй пенсійних виплат, відкритими та існуючими, отримувати належні їй гроші, без обмеження їх розміру, отримати ПІН-коди з ПІН-конвертами та банківські картки, з правом отримання додаткової платіжної картки до належних їй рахунків та розпоряджатися коштами на цих рахунках за допомогою емітованої Банком на ім`я довіреної особи платіжної картки, в разі необхідності закривати належні їй рахунки, та виконувати всі дії стосовно анулювання банківських карток, отримувати виписки про стан руху грошових коштів, з цією метою укладати з банківськими установами всякого роду договори, в разі необхідності розривати їх, подавати, оформлювати та підписувати від її імені будь-які заяви, документи, договори із банківськими установами, в тому числі отримувати у всіх банківських установах грошові перекази, які будуть надходити на її ім`я незалежно від розміру сум, отримувати всякого роду інформацію, яка буде стосуватися її прав, бути її представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, коопераційних, господарських та інших органах і організаціях незалежно від їх підпорядкування та форм власності та галузевої належності, органах нотаріату, БТІ, експертних установах, ЖРЕП/ОСББ/ЖБК, відділі ведення реєстру територіальної громади, Центрі надання адміністративних послуг, органах нотаріату, управлінні Держгеокадастру та його відділах, органах архітектури, органах Державної архітектурно-будівельної  інспекції, відділах державної реєстрації, перед державними реєстраторами, відділах, секторах та департаментах міських, сільських, селищних, районних та обласних рад їх виконавчих комітетах, Управліннях, Департаментах, відділах, секторах, органах, об`єднаних територіальних громад, органах приватизації, органах адвокатури, суду, медичних закладах, паспортних відділах. управлінні реєстрації актів громадянського стану, податкових органах тощо, також вести її кримінальні, цивільні та адміністративні справи в усіх правоохоронних органах, органах державної податкової та фіскальної служби, прокуратури, Служби безпеки України, органах Міністерства внутрішніх справ, органах, Національної поліції, митних органах, Регіональних сервісних центрах МВС, та інших компетентних органах та установах при отриманні всіх довідок, діяти в страхових компаніях при отриманні страхових виплат (т.1, а.с.81).
18 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до начальника Черновецького ВП ГУНП в Чернівецькій області полковнику поліції Синжеряну А. В. із заявою, у якій просила здійснити перевірку та фіксацію невиконання договору довічного утримання, який був укладений з ОСОБА_3 , та неповернення їй документів на квартиру.
09 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернулася до начальника Черновецького ВП ГУНП в Чернівецькій області полковнику поліції Синжеряну А. В. із заявою про факт вчинення кримінального правопорушення за статтею 190 КК України - шахрайство та статті 185 КК України - крадіжка, в якій повідомила про те, що ОСОБА_5 , що мешкає у квартирі АДРЕСА_3 , шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа належним їй майном та коштами: квартирою АДРЕСА_2 , п`ятдесятьма тисячами гривень та документами.
З цього приводу в матеріалах справи наявні витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань: кримінальне провадження № 12020175330000099, дата реєстрації провадження (виділення матеріалів досудового розслідування) 21 грудня 2020 року, кваліфікація кримінального правопорушення: частина перша статті 185 КК України; кримінальне провадження № 12021262020000725, дата реєстрації провадження (виділення матеріалів досудового розслідування) 23 березня 2021 року, кваліфікація кримінального правопорушення: частина третя статті 185 КК України. 
11 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернулася до служби безпеки АТ «Райффайзен банк Аваль» із заявою про роз`яснення ситуації, яка склалася, зазначивши, що 08 лютого 2021 року  вона зарезервувала для себе у банку свої депозитні кошти у сумі 253 369,78 грн, які вона повинна була отримати особисто 09 лютого 2021 року, однак ці кошти 08 лютого 2021 року отримала ОСОБА_4 на підставі довіреності від 04 серпня 2021 року.
У листопаді 2021 року     ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовомдо                      ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.  Позов обґрунтувала, зокрема тим, що 08 лютого 2021 року  ОСОБА_2 , перебуваючи у своїх родичів в селі Вишняки, звернулась до відділення AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Хорол Полтавської області для зняття своїх коштів з власного депозитного рахунку в сумі 253 369,78 грн, однак їй працівники банку повідомили, що не можуть видати зазначені кошти, оскільки 08лютого 2021 року,    ОСОБА_3 , використовуючи довіреність від 04 серпня 2021 року, зняла вказані кошти з належного    ОСОБА_2 банківського рахунку. 
 
Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26 січня 2024 року у справі № 722/1449/21 за позовом   ОСОБА_1 , яка є правонаступником    ОСОБА_2 , до   ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 253 369,78 грн. Рішення суду набрало законної сили 27 лютого 2024 року.
 
Згідно договору оренди (нежитлового приміщення) від 01 січня 2021 року   ОСОБА_2  (Орендодавець), в інтересах якої на підставі довіреності від 04 серпня 2020 року діє ОСОБА_3 , та   ОСОБА_7 (Орендар) вчинено договір оренди (нежитлового приміщення) від 01 січня 2021 року, яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування (оренду) об`єкт гаражне приміщення (бокс) №  НОМЕР_1 , що знаходиться в Товаристві по експлуатації індивідуальних гаражів № 1     АДРЕСА_5 . Щомісячна орендна плата встановлюється в розмірі 200 грн. Строк дії договору- до 31 грудня 2021 року.
15 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_7 з письмовою вимогою про звільнення гаражного приміщення, оскільки вищевказаний договір оренди був укладений ОСОБА_3 без її відома та волевиявлення. 
Також встановлено, що відповідно до договору № 598 про надання соціальних послуг, укладеного 20 березня 2018 року між Чернівецьким комунальним територіальним центром соціального обслуговування «Турбота» (далі - територіальний центр) та ОСОБА_2 , територіальний центр прийняв на обслуговування отримувача соціальних послуг ОСОБА_2., та надає соціальні послуги відповідно до індивідуального плану надання соціальної послуги, безкоштовно. На підставі індивідуального плану надання соціальної послуги догляду вдома ОСОБА_2 надавалася послуга з доставки продуктів та інших товарів з магазину та ринку за кошти підопічного, допомога у прибиранні житла, генеральне прибирання, доставка ліків, допомога в оформленні документів, доставка білизни в пральню та з пральні додому.
Згідно листа Чернівецького комунального територіального центру соціального обслуговування «Турбота» від 24 лютого 2021 року № 183/1-11, територіальним центром встановлено, що    ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, тому Чернівецьким комунальним територіальним центром соціального обслуговування «Турбота» припинено обслуговування    ОСОБА_2 24 лютого 2021 року.
Відповідно до акту ЖБК № 3 від 15 лютого 2021 року  ОСОБА_2 з 28 жовтня 1998 року до 15 лютого 2021 року зареєстрована та фактично проживала в квартирі АДРЕСА_2 . Зі слів мешканців будинку, з 2013 року і по теперішній час за ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно доглядала ОСОБА_4 .
Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 15 лютого 2021 року, складеного ЖБК № 3 , квартира АДРЕСА_2 відповідає всім вимогам для повноцінного проживання.
Згідно довідки ЖБК № 3 саме ОСОБА_4 була платником нарахованих комунальних платежів за квартиру АДРЕСА_2 за період з 01 січня 2014 року до 01 травня 2021 року.
Згідно із довідкою виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 30 березня 2021 року № 1767/03-18               ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає без реєстрації по  АДРЕСА_6 з 19 грудня 2020 року.
В матеріалах справи наявні копії квитанцій до прибуткового касового ордеру ЖБК № 3 № 85 від 28 серпня 2020 року на суму 300,00 грн, № 97 від 29 вересня 2020 року на суму 300,00 грн, № 110 від 31 жовтня 2020 року на суму 300,00 грн, № 121 від 27 листопада 2020 року на суму 500,00 грн, № 11 від 30 січня 2021 року на суму 1100,00 грн, а також дублікати квитанцій № 0.0.1712409626.1 від 20 травня 2020 року на суму 1 150,00 грн, № 0.0.195959445385.1 від 28 грудня 2020 року на суму 1 000,00 грн, платником в яких зазначено ОСОБА_4 .
Відповідно до довідки КНП «Міська поліклініка № 1» від 14 червня 2021 року  ОСОБА_2   перебувала на декларації у лікаря ОСОБА_9 з 19 квітня 2019 року до 31 березня 2021 року. Довіреною особою  була вказана ОСОБА_4 , яка забезпечувала пацієнтку лікарськими засобами.
З приєднаних до матеріалів справи копій квитанцій від 08 серпня 2020 року, 17 серпня 2020 року, 18 серпня 2020 року, 20 серпня 2020 року, 26 серпня 2020 року, 02 вересня 2020 року, 08 вересня 2020 року, 19 вересня 2020 року, 07 жовтня 2020 року, 25 листопада 2020 року, 03 грудня 2020 року, 18 грудня 2020 року, на які послався суд першої інстанції на підтвердження належного виконання ОСОБА_3 умов договору довічного утримання, вбачається:
у серпні 2020 року придбано ліки на суму 939,61 грн, продукти на суму 432,43 грн, всього на суму 1 372,04 грн;
у вересні 2020 року придбано ліки на суму 456,57 грн, продукти на суму 753,29 грн, всього на суму 1 209,86 грн;
у жовтні 2020 року придбано продукти на суму 542,25 грн;
у листопаді 2020 року придбано ліки на суму 144,71 грн;
у грудні 2020 року придбано ліки на суму 1 188,30 грн, продукти на суму 351,86 грн, всього на суму 1 540,16 грн.
В матеріалах справи наявний дублікат квитанції від 31 грудня 2020 року на суму 2 010,00 грн, квитанція від 23 лютого 2021 року на суму 4 000,00 грн. 
Телеграмою від 30 січня 2021 року ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_2 про направлення на її ім`я до поштового відділення грошових коштів у сумі 2 000,00 грн та просила останню їх отримати. 
Вказані кошти ОСОБА_2 відмовилася отримувати.
Також ОСОБА_2 відмовилася від отримання посилок, відправлених   ОСОБА_4 на її ім`я.  
В матеріалах справи наявні також довідки веб-банкингу за № 105684634023 від 25 лютого 2021 року, № 108387070282 від 24 березня 2021 року, № 111684648521 від 26 квітня 2021 року, № 114663468246 від 26 травня 2021 року про перерахунок ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_2 матеріального забезпечення згідно договору довічного утримання на суму 137,00 грн, 2 000,00 грн, 2 000,00 грн, 2 000,00 грн. 
Третя особа - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу  Іщенко А. В. суду повідомила, що ОСОБА_2 розуміла всі дії щодо здійснених правочинів, вона попередньо підходила до неї, консультувалась. Всі особливості, умови та обставини зазначались в договорі. 
Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 суду пояснили, що ОСОБА_3 здійснювала догляд за ОСОБА_2 , купувала продукти та ліки, готувала їжу, возила до лікаря, робила ремонт в її квартирі.    
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.
Відповідно до довідки приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Прошиної М. В. від 12 січня 2021 року № 5/02-14 спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті             ОСОБА_2 , є ОСОБА_1 .
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.
При цьому колегія суддів Верховного Суду приймає до уваги, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2024 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А. В., про зміну умов договору довічного утримання, не було предметом апеляційного перегляду.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі.
Конструкція статті 744 ЦК України вказує й на те, що умовами договору може бути передбачено як утримання або догляд так і утримання разом з доглядом.
Згідно з частиною першою статті 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.
Набувач може бути зобов`язаний забезпечити відчужувача або третю особу житлом у будинку (квартирі), який йому переданий за договором довічного утримання (догляду). У цьому разі в договорі має бути конкретно визначена та частина помешкання, в якій відчужувач має право проживати (стаття 750 ЦК України).
За правилами статті 751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов. Саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України має надати суду докази відсутності тих обставин, на які посилається позивач.
Такі висновки щодо застосування статей 755, 756 ЦК України узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц, від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19, від 24 червня 2021 року у справі № 644/1566/19, від 15 серпня 2023 року у справі № 712/10192/22, від 28 квітня 2025 року  у справі № 752/17301/18.
Відповідно до частини другої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.
Із матеріалів справи вбачається, що 04 серпня 2020 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,(Відчужувач) з однієї сторони та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,(Набувач) з другої сторони, було укладено договір довічного утримання (далі - Договір), посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А. В., зареєстрований в реєстрі за номером 3925.
Згідно пункту 1 Договору   ОСОБА_2 передає у власність  ОСОБА_3 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_4 , взамін чого    ОСОБА_3 зобов`язується довічно надавати    ОСОБА_2 матеріальне забезпечення. 
Згідно пункту 6 Договору матеріальне забезпечення з утримання (харчування, необхідний догляд, забезпечення ліками), яке щомісячно має надаватися Відчужувачу, оцінюється Сторонами в розмірі 1 500,00 грн, разом з умовою збереження права безоплатного довічного проживання ОСОБА_2 у відчужуваній квартирі.
Судом першої інстанції встановлено, що належне виконання  ОСОБА_3 умов оскаржуваного договору довічного утримання підтверджується касовими чеками за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року, квитанціями про сплату за придбання продуктів харчування та ліків від 08 серпня 2020 року, 17 серпня 2020 року, 18 серпня 2020 року, 20 серпня 2020 року, 26 серпня 2020 року, 02 вересня 2020 року, 08 вересня 2020 року, 19 вересня 2020 року, 07 жовтня 2020 року, 25 листопада 2020 року, 03 грудня 2020 року, 18 грудня 2020 року.
Також судом першої інстанції прийнято до уваги, що належне виконання ОСОБА_3 умов договору довічного утримання після неузгодженого з нею залишення ОСОБА_2 постійного місця свого проживання підтверджується переказами грошових коштів на картковий рахунок     ОСОБА_2 за квитанцією № Р24А843156625А96250 від 31 грудня 2020 року, телеграмою від 30 січня 2021 року, квитанцією № 277 від 23 лютого 2021 року, довідкою веб-банкингу за № 105684634023 від 25 лютого 2021 року, квитанцією про відправлення посилки за № 59000659715743 від 21 березня 2021 року, довідкою веб-банкингу за № 108387070282 від 24 березня 2021 року, квитанцією про відправлення посилки за № 59000678456824 від 22 квітня 2021 року, довідкою веб-банкингу за № 111684648521 від 26 квітня 2021 року, квитанцією про відправлення посилки за №59000687587591 від 18 травня 2021 року, довідкою веб-банкингу за № 114663468246 від 26 травня 2021 року.
Окрім того, за ОСОБА_2 було збережено право безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі. 
Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 суду пояснили, що ОСОБА_3 здійснювала догляд за ОСОБА_2 , купувала продукти та ліки, готувала їжу, возила до лікаря, робила ремонт в її квартирі
При таких обставинах, забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, надавши оцінку доводам сторін, дослідивши та оцінивши всі докази у справі, встановивши відсутність тих обставин, на які посилається позивач, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для розірвання договору довічного утримання, укладеного 04 серпня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відмовивши у задоволенні вимог первісного позовуОСОБА_2 , правонаступником якої є     ОСОБА_1 .
При цьому колегія суддів Верховного Суду наголошує, що обставини щодо зняття   ОСОБА_3 належних ОСОБА_2 депозитних коштів та щодо укладення договору оренди гаражу не можуть бути взяті судом до уваги при розгляді цієї справи, оскільки є правовідносинами, які не охоплюються договором довічного утримання.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції на вказане належної уваги не звернув та скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Колегія суддів Верховного Суду вважає, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення первісного позову ухвалено відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно, всебічно з`ясованих обставин справи, а тому це рішення, відповідно до статті 413 ЦПК України, необхідно залишити в силі, а постанову апеляційного суду - скасувати.
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
 
Постанову Чернівецького апеляційного суду від 27 листопада 2024 року скасувати.
 
Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2024 рокув частині вирішення первісних позовних вимог  ОСОБА_1 и ОСОБА_20 , яка є правонаступником ОСОБА_2 , до ОСОБА_21 , третя особа -приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко Алла Володимирівна, про розірвання договору довічного утримання, повернення майна та скасування обтяження залишити в силі.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                   М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                             А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко 
 
В. М. Коротун
 
М. Ю. Тітов