ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 990/160/23
провадження № 11-240заі25
Велика Палата Верховного Суду у складі:    
судді-доповідачки Стрелець Т. Г.,
суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А., Шевцової Н. В.,
розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Євротрубпласт Холдінг Лтд (Eurotrubplast Holding Ltd) на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 квітня 2025 року (судді Гончарова І. А., Бившева Л. І., Васильєва І. А., Ханова Р. Ф., Юрченко В. П.) у справі № 990/160/23 за позовом Євротрубпласт Холдінг Лтд (Eurotrubplast Holding Ltd) до Президента України Зеленського Володимира Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1) Рада національної безпеки і оборони України, 2) Служба безпеки України, про визнання протиправним та скасування Указу Президента України від 12 травня 2023 року № 279/2023 в частині
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог та заперечень
1. У серпні 2023 року компанія «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) (далі також - позивач, Компанія) звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд) як суду першої інстанції з позовом до Президента України Зеленського Володимира Олександровича (далі - відповідач, Президент України), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1) Рада національної безпеки і оборони України (далі - РНБО, третя особа-1), 2) Служба безпеки України (далі - СБУ, третя особа-2), у якому просила визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 12 травня 2023 року № 279/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 травня 2023 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (далі - Указ № 279/2023) з моменту його прийняття в частині введення в дію персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо компанії (пункт 129 додатка 2 до рішення).
2. Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив, що Указ № 279/2023в оскаржуваній частині та згадане рішення РНБО в частині, що стосується Компанії, не містять передбачених статтею 3 Закону України від 14 серпня 2014 року № 1644-VII «Про санкції» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон    № 1644-VII) підстав застосування санкцій, так само як і вмотивованих аргументів, з яких до нього застосовані санкції.
3. Позивач переконаний, що, приймаючи рішення, РНБО не встановлювала: чи наявні обґрунтовані та підтверджені підстави для застосування санкцій до Компанії за переліком статті 3 Закону № 1644-VII; чи виправдовують застосовані до Компанії санкції мету відповідно до статті 1 Закону № 1644-VII; чи ґрунтується застосування санкцій до Компанії на принципах законності, прозорості, об`єктивності та ефективності.
4. Натомість, на переконання позивача, Президент України, ввівши в дію Указом № 279/2023 таке рішення РНБО від 12 травня 2023 року, не здійснив аналітичної діяльності щодо доцільності, законності й обґрунтованості цього рішення, самостійно не оцінив наявності та достатності підстав для застосування санкцій до позивача.
5. Разом з тим, позивач доводить, що компанія «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) є акціонерним товариством, створеним за законодавством Республіки Кіпр. Акціонерами компанії є громадяни України ОСОБА_1 та ОСОБА_5.
6. Так, бенефіціарний власник компанії «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) ОСОБА_5 має активну громадянську позицію та категорично засуджує збройну агресію російської федерації на території України, що, зокрема, підтверджується його особистою заявою від 18 листопада 2022 року. ОСОБА_5 виступає проти війни в Україні та з початку агресії рф в 2014 році надає конкретну допомогу Збройним Силам України, мотивуючи та підтримуючи у своїх працівників патріотичний дух захисту Вітчизни та збереження територіальної цілісності нашої країни.
7. Інший акціонер компанії «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) - ОСОБА_1, який одночасно є її керівником, також не підтримує та не виправдовує дії російської федерації та республіки білорусь проти суверенітету та територіальної цілісності України та жодним чином (фінансово, політично чи іншим шляхом) не сприяв і не допомагав у плануванні та вчиненні військових дій російською федерацією та республікою білорусь на території України, що, зокрема, підтверджується його особистою заявою.
8. Позивач наполягає, що Компанія жодним чином не підтримує і не виправдовує дій російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України.
9. Вважає, що внесення компанії «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) до санкційного списку є прикрою помилкою, яка не тільки призводить до репутаційного паплюження імені Компанії, але й може призвести до зниження активної допомоги Збройним Силам України та надання гуманітарної допомоги регіонам через впровадження обмежувальних заходів.
10. Представник Офісу Президента України у відзиві на позовну заяву стверджує, що Указ № 279/2023 в оскаржуваній частині прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією і законами України. Санкції застосовано до позивача рішенням РНБО, введеним у дію Указом № 279/2023, за наявності підстав, визначених статтею 3 Закону № 1644-VII, відповідно до принципів пропорційності, відповідності меті, для досягнення якої застосовані санкції, та ефективності.
11. Відповідач наголосив, що санкції не є видом відповідальності за вчинені порушення, а є спеціальними економічними та іншими обмежувальними заходами, які застосовуються з метою невідкладного та ефективного реагування не лише на наявні, але й на потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України.
12. Водночас, за позицією відповідача, позивач неправильно трактує норми Закону № 1644-VII у контексті мети застосування санкцій.
13. Від СБУ до Касаційного адміністративного суду також надійшли письмові пояснення у справі, в яких третя особа - 2 стверджує, що нею здійснено аналіз контррозвідувальної інформації. Дані (інформація) зібрані СБУ з використанням системи контррозвідувальних, пошукових, режимних, адміністративно-правових заходів відповідно до мети їх застосування. Узагальнюючу інформацію щодо протиправних дій позивача було надіслано до РНБО для реагування. У подальшому РНБО на підставі зібраних СБУ даних було прийнято рішення від 12 травня 2023 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яке введено в дію Указом Президента України від 12 травня 2023 року № 279/2023.
14. Третя особа-2 наголошує, що саме Президент України під час уведення в дію рішення РНБО здійснює оцінку наявності та достатності підстав для введення санкцій. Вважає, що Президент України реалізував свої конституційні повноваження в порядку та на підставі законодавства України, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тобто пропорційно, а отже, підстави для задоволення позову відсутні.
15. СБУ також надіслала до Касаційного адміністративного суду матеріали (документи з грифом обмеження доступу «Для службового користування»), які використовувалися при підготовці пропозицій про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) до компанії «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd).
16. На адресу Касаційного адміністративного суду за підписом Секретаря РНБО - О. Данілова надійшли письмові пояснення, в яких стверджується, що нормами чинного законодавства не передбачено ані суб`єктів, ані механізму представництва інтересів РНБО в судах України, що виключає можливість її участі в адміністративному процесі у правовому статусі сторони чи третьої особи.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції
17. За результатами аналізу контррозвідувальної інформації СБУ ініціювала перед РНБО питання про застосування до компанії «Євротрубпласт Холдинг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) обмежувальних заходів (санкцій) відповідно до Закону № 1644-VII у зв`язку із встановленими фактами протиправної діяльності на шкоду інтересам держави.
18. Рішенням РНБО від 12 травня 2023 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» вирішено підтримати внесені СБУ пропозиції щодо застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій).
19. Цим рішенням застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до юридичних осіб згідно з додатком 2, зокрема до Євротрубпласт Холдинг Лтд (Eurotrubplast Holding Ltd) (відомості згідно з даними Департаменту реєстрації компаній та інтелектуальної власності Республіки Кіпр: реєстраційний номер ? HE209535. Місцезнаходження юридичноїособи: Республіка Кіпр, м. Нікосія (Agios Nikolaos, 41-49, Nimeli Court, block C, 3rd Floor, Egkomi, 2408, Nicosia, Cyprus).
20. Згідно з пунктом 129 Додатка 2 «Юридичні особи, до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції)» до рішення РНБО від 12 травня 2023 року до компанії «Євротрубпласт Холдинг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) застосовано строком на п`ять років такі обмежувальні санкції:
1) блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;
2) обмеження торговельних операцій (повне припинення);
3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення);
4) запобігання виведенню капіталів за межі України;
5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;
7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;
8) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб-резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з Законом;
9) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України (повна заборона);
10) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з Законом (повна заборона);
11) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність;
12) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю;
13) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони;
14) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності.
12 травня 2023 року на підставі статті 107 Конституції України Президент України видав Указ № 279/2023, яким увів у дію рішення РНБО від 12 травня 2023 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».
21. Указ  Президента України № 279/2023 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 травня 2023 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» опубліковано 16 травня 2023 року в газеті «Урядовий кур`єр».
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
22. Касаційний адміністративний суд рішенням від 21 квітня 2025 року повністю відмовив у задоволенні позову компанії «Євротрубпласт Холдинг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd).
23. Суд першої інстанції констатував, що оскаржуваний Указ Президента України містить спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), метою застосування яких є невідкладне та ефективне реагування на наявні потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України. Такі санкції за своєю правовою природою є адміністративними (економічними) запобіжними заходами, які мають превентивний характер.
24. Дослідивши інформацію (документи з грифом обмеження доступу «Для службового користування»), на яку посилалася СБУ, ініціюючи перед РНБО питання щодо застосування до компанії «Євротрубпласт Холдинг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) санкцій, Касаційний адміністративний суд визнав її такою, що має достатній ступінь обґрунтованості для того, щоб РНБО та Президент України мали підстави реалізувати свої дискреційні повноваження щодо застосування санкцій до позивача.
25. Ухвалюючи рішення у справі, Касаційний адміністративний суд також врахував обставини, встановлені рішенням Вищого антикорупційного суду від 20 вересня 2024 року по справі № 991/4264/24, яке залишено без змін постановою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 22 листопада 2024 року, щодо формальності передачі акцій APG Polyplastic Group Ltd  (нова назва Eurotrubplast Holdings Ltd) ОСОБА_5 (95 % акцій) та ОСОБА_1 (5 % акцій). 
26. У справі № 991/4264/24 встановлено, що до 14 лютого 2022 року акції позивача належали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 14 лютого 2022 року відбулася формальна передача 95 % акцій компанії ОСОБА_5 та 5 % - ОСОБА_1 , які є громадянами України. Попри те, що юридично власники змінилися, суд дійшов висновку про номінальний характер цієї угоди, оскільки в нових власників не було достатніх фінансових ресурсів для придбання такого масштабу активів, угода фінансувалася шляхом кредиту з тривалою відстрочкою платежу, який надавався самими попередніми власниками, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не здійснювали жодних спроб розрахуватися за придбані акції, що є типовою схемою для забезпечення номінального контролю.
27. Суд першої інстанції констатував, що належних та допустимих доказів, які б спростовували встановлені у справі № 991/4264/24 обставини, позивач у ході розгляду цієї справи не надав.
28. При вирішенні справи суд першої інстанції також застосував висновки Великої Палати Верховного Суду, сформовані у постановах від 13 січня 2021 року у справі № 9901/405/19 та від 07 липня 2022 року у справі № 9901/348/21. 
29. Дослідивши обставини справи, Касаційний адміністративний суд дійшов висновку, що Указ № 279/2023 (в оскаржуваній частині) виданий у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. 
Короткий зміст та обґрунтування вимог, наведених в апеляційній скарзі
30. Позивач не погодився із рішенням Касаційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року, подав апеляційну скаргу, у якій просить це рішення скасувати й ухвалити нове про задоволення його позову.
31. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає, що суд першої інстанції ухвалив рішення за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які, однак, визнав установленими, а також неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права, внаслідок чого рішення, як незаконне та необґрунтоване, підлягає скасуванню.
32. Позивач наполягає, що компанія «Eurotrubplast Holding Ltd» (Eurotrubplast Holding Ltd) є акціонерним товариством, створеним та зареєстрованим за законодавством Республіки Кіпр, яке входить до групи компаній «Європластбуд». Зазначає, що компанія «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) жодним чином не підтримує та не виправдовує дій російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України. Позивач не веде діяльності в російській федерації. Навпаки, всі активи ТОВ «ТД «Євротрубпласт», ТОВ «Калушський трубний завод», ТОВ «Рубіжанський трубний завод», які також входять до групи компаній «Євротрубпласт», розміщені на території України. 
33. Проте оскаржуваним Указом № 279/2023 Президент України увів у дію рішення РНБО від 12 травня 2023 року про застосування до Компанії персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) згідно з переліком, наведеним у пункті 129 додатка 2 до згаданого рішення. 
34. З покликанням на правові висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 18 червня 2020 року по справі № 9901/259/19 позивач наголосив, що підставами для застосування санкцій мають бути дійсні, наявні в об`єктивній дійсності факти, підтверджені доказами, які достовірно свідчать про вчинення таких дій, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці України, сприяють терористичній діяльності та/або порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави тощо. Санкції застосовуються виключно за наявності достатніх фактичних і правових підстав для цього.
35. Позивач також посилається на пункт 45 постанови від 13 січня 2021 року по справі № 9901/405/19, де Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при введенні в дію рішення РНБО про такі санкції Президент України як гарант Конституції України, якому народом України надано представницький мандат та якому Конституцією України надано повноваження вводити в дію рішення РНБО, має самостійно оцінити наявність та достатність підстав для введення такої санкції.
36. З огляду на положення Закону № 1644-VII та з урахуванням судової практики, позивач наполягає, що на Президента України покладається обов`язок здійснити аналіз рішення РНБО, зокрема в частині застосування персональних санкцій.
37. Натомість, як стверджує апелянт, Президент України не здійснив належного попереднього аналізу рішення РНБО від 12 травня 2023 року на предмет його обґрунтованості та наявності законодавчих підстав для його реалізації, не перевірив доцільності та законності цього рішення, а також не оцінив реальності та обґрунтованості підстав для введення санкцій проти Компанії.
38. Так само позивач вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав законним застосування до нього санкцій на підставі пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1644-VII, оскільки, за твердженнями апелянта, у справі немає достатніх та переконливих доказів, які б підтверджували терористичну або іншу діяльність Компанії на шкоду національним інтересам та/або національній безпеці, що могло б об`єктивно стати підставою для застосування санкцій. 
39. Також, на переконання апелянта, суд першої інстанції не надав оцінки аргументам позивача про недотримання процедури введення санкцій, зокрема, у зв`язку з нездійсненням відповідачем аналізу наявності чи відсутності підстав для накладення на Компанію санкцій. 
40. Апелянт також вважає очевидно помилковими посилання суду першої інстанції на обставини, встановлені у справі № 991/4264/24. Наполягає, що предмет спору в справі № 991/4264/24 та в справі, що розглядається, є абсолютно різними. У перелік обставин, які мали бути встановленні Вищим антикорупційним судом за результатами розгляду справи № 991/4264/24 по суті, не входило і не могло входити питання законності Указу № 279/2023, яким до Компанії застосовані персональні санкції.
41. У розділі 3 апеляційної скарги позивач здійснює аналіз встановлених Вищим антикорупційним судом у справі № 991/4264/24 обставин. Апелянт запевняє, що висновки у справі № 991/4264/24 ґрунтуються виключно на припущеннях та твердженнях Міністерства юстиції України, замість того, щоб бути підтвердженими належними та допустимими доказами. 
42. За висновками апелянта та обставина, що Вищий антикорупційний суд та Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду в межах справи № 991/4264/24 ухвалили свої рішення раніше ніж це зробив Верховний Суд у справі № 990/160/23, не дає підстав вважати обставини такими, що встановлені іншим судом адже такі обставини мали б бути предметом розгляду судом у межах цієї справи.
43. Апелянт також вважає, що дослідження судом першої інстанції обставин щодо права власності корпоративних прав Компанії не охоплюється предметом спору в цій справі.
Рух апеляційної скарги
44. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 4 червня 2025 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою компанії «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) на рішення Касаційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року, а ухвалою від 21 липня 2025 року призначила справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Позиція інших учасників справи щодо апеляційної скарги Компанії
45. Президент України у відзиві на апеляційну скаргу компанії «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) не погоджується з наведеними в ній доводами, стверджує, що вони не спростовують правильних висновків Касаційного адміністративного суду в рішенні від 21 квітня 2025 року щодо підстав для відмови в задоволенні позову, законності та обґрунтованості цього рішення.
46. Зазначає, що РНБО розглянула та підтримала відповідні пропозиції СБУ щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів, зокрема до позивача, про що прийнято відповідне рішення від 12 травня 2023 року.
47. У подальшому, після надходження в установленому порядку на ім`я глави держави відповідних матеріалів (рішення з додатками, проєкту Указу № 279/2023 та пояснювальної записки до нього), Президент України у межах реалізації приписів законодавства видав Указ № 279/2023, яким увів у дію згадане рішення РНБО.
48. Наполягає, що цей Указ № 279/2023 в оскаржуваній частині прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією і законами України. Санкції застосовано до позивача рішенням РНБО, введеним у дію оскаржуваним Указом, за наявності підстав, визначених статтею 3 Закону № 1644-VII, відповідно до принципів пропорційності, відповідності меті, для досягнення якої застосовані санкції, та ефективності.
49. Відповідач стверджує, що втручання у право мирного володіння майном позивача має легітимну мету забезпечити контроль за власністю особи, яка може нести потенційну загрозу національним інтересам України. Такий контроль є необхідним для ефективного реагування держави на загрози її безпеці. Мета відповідає пункту 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Водночас таке втручання держави у вказане право не позбавляє позивача права власності, а лише тимчасово, на чітко визначений строк, обмежує можливість реалізації цього права в Україні.
50. Також відповідач просить врахувати при вирішенні цієї справи висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 січня 2021 року в справі № 9901/405/19 правову позицію щодо меж судового контролю у справах про оскарження указу Президента України про застосування санкцій.
51. СБУ у відзиві на апеляційну скаргу компанії «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) зазначила, що суд першої інстанції розглянув справу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів у цій справі. Просить залишити скаргу без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду без змін.
52. Зазначає, що СБУ, як суб`єкт забезпечення національної безпеки (статті 12, 19 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII«Про національну безпеку України» (далі - Закон № 2469-VIII)), у межах своїх повноважень забезпечує виконання передбачених Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України завдань.
53. Відповідно до статті 5 Закону № 1644-VII СБУ має право вносити до РНБО пропозиції щодо застосування санкцій до фізичних та юридичних осіб.
54. Так, на реалізацію визначених законами України повноважень, СБУ здійснено інформування РНБО, а РНБО своєю чергою прийнято рішення про застосування санкцій, що згідно із законодавством віднесено до її виключної компетенції. Дії СБУ та РНБО є законними і такими, що вчинені з безумовним дотриманням вимог частини другої статті 19 Конституції України.
55. Підставою для включення позивача до «санкційного» списку слугувала сукупність зібраної СБУ з різних джерел інформації, яка була підтверджена відповідними документальними доказами, зокрема такими, що мають гриф обмеження доступу «Для службового користування», та свідчила про існування об`єктивних обставин, що в сукупності за своїми зовнішніми ознаками та проявами давали переконливі підстави стверджувати про причетність та участь Компанії у діяльності, яка становила реальні або потенційні загрози національним інтересам.
56. Крім того, такі обставини також були встановлені Вищим антикорупційним судому судовому рішенні в справі № 991/4264/24, яке набрало законної сили.
57. У своєму рішенні Вищий антикорупційний суд дослідив комплекс подій, які стали основою для оцінки діяльності компанії «Eurotrubplast Holding Ltd» та її впливу на національну безпеку України. Зібрані докази та встановлені у справі № 991/4264/24 факти вказують на те, що ця Компанія була ключовим елементом у структурі власності та управління активами групи «Поліпластик», яка мала широке представництво як в Україні, так і за її межами.
58. У справі № 991/4264/24 суд встановив, що 14 лютого 2022 року відбулася формальна передача 95% акцій компанії «Eurotrubplast Holding Ltd» ОСОБА_7 , а 5% - ОСОБА_1 , обидва з яких є громадянами України. Суд констатував, що матеріали справи свідчать про номінальний характер такої угоди. 
59. Щодо ролі компанії «Eurotrubplast Holding Ltd» у діяльності групи компаній «Поліпластик», Вищий антикорупційний суд установив, що Компанія була ключовим елементом у структурі управління активами. Через цю структуру здійснювалося володіння частками в підприємствах, які забезпечували виробництво полімерних матеріалів для різних галузей, включаючи військову. Було доведено, що матеріали, які постачалися підприємствами групи «Поліпластик», використовувалися для виготовлення стрілецької зброї, що поставлялася для Міністерства оборони рф. Крім того, група компаній «Поліпластик» брала участь у реалізації інфраструктурних проєктів на окупованих територіях, зокрема при будівництві водозабору «Бештерек-Зуйський» у Криму.
60. Окремо Вищий антикорупційний суд зважив і на співпрацю групи «Поліпластик» із концерном «Ростех», що є стратегічним партнером військово-промислового комплексу рф. Така діяльність, як зазначив суд, створювала пряму загрозу національній безпеці України.
61. Вищий антикорупційний суд констатував, що сукупність обставин свідчить про те, що продаж акцій компанії «Eurotrubplast Holding Ltd» був фіктивним і реальний контроль над активами зберігався у попередніх власників. Суд визнав, що ці дії були спрямовані на уникнення санкцій, приховування зв'язків з рф та уникнення відповідальності за діяльність, яка суперечить національним інтересам України.
62. На підставі встановлених фактів Вищий антикорупційний судухвалив рішення стягнути в дохід держави активи, що належали компанії «Eurotrubplast Holding Ltd»та продовжували залишатися під фактичним контролем осіб, причетних до загроз національній безпеці України.
63. Касаційний адміністративний суд визнав установлені у справі № 991/4264/24 обставини преюдиційними у відношенні до справи, що розглядається, та констатував, що такі не були спростовані позивачем у ході судового розгляду.
64. СБУ вважає, що в апеляційній скарзі також не наведено переконливих доказів на спростування установлених Вищим антикорупційним судом у справі № 991/4264/24 обставин щодо діяльності компанії «Eurotrubplast Holding Ltd».
65. За наведених вище доводів СБУ наполягає, що при застосуванні до позивача санкцій суб`єкти владних повноважень: 1) діяли на виконання Закону № 1644-VII, за умов та обставин, визначених ним; 2) приймали рішення, вчиняли дії відповідно до встановлених законом повноважень;3) додержувались встановленої законом процедури і форми прийняття рішення та вчинення дій.
66. СБУ переконує, що прийняттю рішення про застосування санкцій передувала оцінка обставин, передбачених Законом № 1644-VII, а також інших обставин, що мали значення у конкретній ситуації та знаходяться у площині державного управління у сфері національної безпеки, оборони тощо.
67. Оскаржуваний Указ відображає суть ситуації та націлений, крім іншого, на попередження загроз, прямий або опосередкований вплив на фактори запобігання їх виникненню, а також локалізацію та усунення існуючих загроз.
68. З покликанням на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/424/19 СБУ зазначає, що санкції як економічні обмежувальні заходи є лише тимчасовим обмеженням, що стосуються здебільшого порушення права власності особи та носять превентивний характер.
69. Викладене вище, за позицією СБУ, повністю спростовує доводи апеляційної скарги позивача.
70. Пояснення від РНБО до Великої Палати Верховного Суду не надходили.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
71. Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
72. Згідно зі статтею 102 Конституції України Президент України є главою держави і виступає від її імені, є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина.
73. За приписами пунктів 1, 18 частини першої статті 106 Конституції України Президент України забезпечує державну незалежність, національну безпеку і правонаступництво держави, очолює РНБО.
74. Статтею 107 Конституції України визначено, що РНБО є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України. РНБО координує і контролює діяльність органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони. Головою РНБО є Президент України. Персональний склад РНБО формує Президент України. До складу РНБО за посадою входять Прем`єр-міністр України, Міністр оборони України, Голова Служби безпеки України, Міністр внутрішніх справ України, Міністр закордонних справ України. У засіданнях РНБО може брати участь Голова Верховної Ради України. Рішення РНБО вводяться в дію указами Президента України. Компетенція та функції РНБО визначаються законом.
75.Правові засади організації та діяльності РНБО, її склад, структуру, компетенцію і функції визначає Закон України від 5 березня 1998 року № 183/98-ВР «Про Раду національної безпеки і оборони України» (далі - Закон № 183/98-ВР).
76.14 серпня 2014 року Верховна Рада України прийняла Закон № 1644-VII.
77. Згідно з преамбулою цього Закону, необхідність його прийняття зумовлена потребою невідкладного та ефективного реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України, включаючи ворожі дії, збройний напад інших держав чи недержавних утворень, завдання шкоди життю та здоров`ю населення, захоплення заручників, експропріацію власності держави, фізичних та юридичних осіб, завдання майнових втрат та створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод.
78. Стаття 1 Закону № 1644-VII встановлює, що з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
79. Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи - нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність.
80. Згідно із частиною першою статті 3 Закону № 1644-VII підставами для застосування санкцій є: 1) дії іноземної держави, іноземної юридичної чи фізичної особи, інших суб`єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, сприяють терористичній діяльності та/або порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод; 2) резолюції Генеральної Асамблеї та Ради Безпеки Організації Об`єднаних Націй; 3) рішення та регламенти Ради Європейського Союзу; 4) факти порушень Загальної декларації прав людини, Статуту Організації Об`єднаних Націй.
81. Підставою для застосування санкцій також є вчинення іноземною державою, іноземною юридичною особою, юридичною особою, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи - нерезидента, іноземцем, особою без громадянства, а також суб`єктами, які здійснюють терористичну діяльність, дій, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, стосовно іншої іноземної держави, громадян чи юридичних осіб останньої (частина третя цієї статті).
82. Застосування санкцій ґрунтується на принципах законності, прозорості, об`єктивності, відповідності меті та ефективності (частина друга статті 3 Закону № 1644-VII).
83. Перелік видів санкцій визначений у статті 4 Закону № 1644-VII.
84. Отже, застосування санкцій відповідно до Закону № 1644-VII насамперед обумовлюється потребою невідкладного та ефективного реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України, є способом реалізації передбаченого законом суверенного права України на захист національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави.
85. Шляхом застосування санкцій на підставі, у спосіб та в порядку, які передбачені законом, Президент України як глава держави, який виступає від її імені та є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина, забезпечує виконання покладених на нього функцій та повноважень у сфері національної безпеки і оборони України, зокрема й через діючий при ньому координаційний орган з питань національної безпеки й оборони - РНБО.
86. Базисним положенням при цьому є те, що санкції слід застосовувати на підставі, у спосіб та в порядку, які передбачені Конституцією України та Законом № 1644-VII.
87. Такі узагальнюючі висновки за результатами здійсненого аналізу положень Конституції України та Закону № 1644-VII висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 червня 2025 року у справі № 9901/142/21.
Щодо правових підстав видання оскаржуваного Указу та застосування санкцій до компанії «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) 
88. Велика Палата Верховного Суду, застосовуючи норми Закону № 1644-VII у подібних до спірних правовідносинах (зокрема, у постановах від 13 січня 2021 року та 06 липня 2023 року в справах № 9901/405/19, № 9901/635/18 відповідно), послідовно дотримується правової позиції, що наявність реальної чи потенційної загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, про які йдеться у статті 3 Закону № 1644-VII, безумовно, є оціночним поняттям, а достатність підстав вважати існування такої реальної чи потенційної загрози передбачає певну межу дискреції.
89. При введенні в дію рішення РНБО про застосування санкцій Президент як гарант Конституції України, якому народом України надано представницький мандат та якому Конституцією України надано повноваження вводити в дію рішення РНБО, має самостійно оцінити наявність та достатність підстав для застосування санкцій, доцільність їх застосування, тобто оцінити існування реальної або потенційної загрози об`єктам охорони Закону № 1644-VII з боку певної особи (осіб) або іноземної держави, характер і ступінь такої загрози та необхідність вжиття запобіжних заходів задля її уникнення.
90. За змістом статті 10 Закону № 183/98-ВР формулювання «введення в дію рішення РНБО» та, більш того, необхідність видання із цього приводу спеціального акта - указу означає, по-перше, що без таких дій Президента України рішення РНБО само собою чинності не набирає; по-друге, що Президент України має дискрецію у питанні щодо введення в дію, а отже, застосування санкцій шляхом реалізації конституційного повноваження на видання відповідного указу. Необхідність розсуду з боку Президента України при реалізації цього повноваження й означає здійснення ним аналітичної діяльності у вигляді оцінки доцільності, законності й обґрунтованості прийняття такого рішення.
91. Судовий контроль за уведеним у дію рішенням РНБО про застосування санкцій є обмеженим, оскільки суд не наділений повноваженнями повторно (іншими словами, за Президента України) оцінити наявність та достатність підстав для застосування санкцій, що вже здійснив при введенні в дію рішення РНБО Президент України у межах своєї дискреції (зворотне означало б порушення принципу розподілу влади). Водночас суд може і повинен перевірити дотримання меж такої дискреції та процедури введення санкцій.
92. Касаційний адміністративний суд у справі, яка розглядається, констатував, що оскаржуваний Указ Президента України містить спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), метою застосування яких є невідкладне та ефективне реагування на наявні потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України. Такі санкції за своєю правовою природою є адміністративними (економічними) запобіжними заходами, які мають превентивний характер.
93. Оцінюючи інформацію щодо діяльності Компанії, на яку посилається СБУ, як таку, що могла бути підставою для висновку РНБО та Президента України про існування реальних або потенційних загроз для національної безпеки України, Касаційний адміністративний суд виходив з переконливості доводів СБУ, які не були спростовані позивачем у ході судового розгляду цієї справи.
94. З інформації, що міститься у документах з грифом «Для службового користування», наданих СБУ, Касаційний адміністративний суд встановив таке.
95.[Виключено частину судового рішення, яка містить службову інформацію].
96. [Виключено частину судового рішення, яка містить службову інформацію].
97. [Виключено частину судового рішення, яка містить службову інформацію].
98. [Виключено частину судового рішення, яка містить службову інформацію].
99. [Виключено частину судового рішення, яка містить службову інформацію].
100. [Виключено частину судового рішення, яка містить службову інформацію].
101. [Виключено частину судового рішення, яка містить службову інформацію].
102. [Виключено частину судового рішення, яка містить службову інформацію].
103. [Виключено частину судового рішення, яка містить службову інформацію].
104. [Виключено частину судового рішення, яка містить службову інформацію].
105. [Виключено частину судового рішення, яка містить службову інформацію].
106. [Виключено частину судового рішення, яка містить службову інформацію].
107. [Виключено частину судового рішення, яка містить службову інформацію].
108. [Виключено частину судового рішення, яка містить службову інформацію].
109. [Виключено частину судового рішення, яка містить службову інформацію].
110. Згідно зі статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
111. Докази повинні відповідати критеріям належності (стаття 73 КАС України), допустимості (стаття 74 КАС України), достовірності (стаття 75 КАС України), достатності (стаття 76 КАС України).
112. Згідно із частинами першою, другою, четвертою та шостою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
113. Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
114. Велика Палата Верховного Суду погоджується з оцінкою суду першої інстанції наданих СБУ доказів на підтвердження підстав застосування до позивача санкцій як належних, допустимих, достовірних та достатніх, щоб зробити висновок, що в РНБО та Президента України були підстави застосувати санкції. Факти (обставини), які зазначені щодо діяльності компанії «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) у пропозиції СБУ щодо застосування спеціальних обмежувальних заходів (санкцій)   (гриф «Для службового користування»), слід визнати достатніми для того, щоб унеможливити оцінку реалізації РНБО та Президентом України дискреції щодо застосування санкцій як свавільної.
115. Наведені СБУ у пропозиції факти необхідно також оцінювати і в контексті погляду загострення політичної ситуації та повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну 24 лютого 2022 року, яке стало кульмінацією загарбницької війни, що почалася з окупації Криму у 2014 році. 
116. Захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз визначають зміст національної безпеки України, як це визначено у пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 2469-VIII.
117. Національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян. Фундаментальними національними інтересами України є, зокрема, державний суверенітет і територіальна цілісність, демократичний конституційний лад, недопущення втручання у внутрішні справи України; сталий розвиток національної економіки, громадянського суспільства і держави для забезпечення зростання рівня та якості життя населення (положення пункту 10 частини першої статті 1, пунктів 1, 2 частини третьої статті 3 цього ж Закону).
118. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону № 2469-VIII загрози національній безпеці України визначаються як явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України.
119. Таким чином, Велика Палата погоджується із висновками суду першої інстанції, що виявлені факти діяльності компанії «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) створювали підстави для перестороги, що невжиття заходів задля присікання такої діяльності створить пряму загрозу національній безпеці України.
120. Пов`язаність корпоративним зв`язком компанії «Eurotrubplast Holding Ltd» з діяльністю російської групи компаній «Поліпластик» та формальний  продаж акцій компанії «Eurotrubplast Holding Ltd» громадянам України - ОСОБА_5 (95 %) та ОСОБА_1 (5 %) також підтверджується рішенням Вищого адміністративного суду у справі № 991/4264/24, яке набрало законної сили.
121. На спростування обставин, встановлених у справі № 991/4264/24, апелянт покликається на те, що такі ґрунтуються виключно на припущеннях і твердженнях Міністерства юстиції України. 
122. Проте в апеляційній скарзі апелянт не наводить переконливих мотивів, підкріплених відповідними доказам, що можуть поставити під сумнів зібрану суб`єктом владних повноважень інформацію, яка покладена в основу судових рішень у справі  № 991/4264/24.
123. Фактично твердження апелянта будуються на суб`єктивній оцінці подій та фактів, установлених Вищим антикорупційним судом у судовому рішенні від 22 листопада 2024 року, яке набрало законної сили. При цьому позивач в апеляційній скарзі сам підтверджує приналежність компанії «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) до групи компаній Євротрубпласт, до якої також входять компанії українського сегмента бізнесу- ТОВ «Торгівельний дім Євротрубпласт», ТОВ «Калушський трубний завод», ТОВ «Рубіжанський трубний завод», за діяльністю яких збережено корпоративний контроль російських компаній групи «Поліпластик», що встановлено судовим рішенням у справі № 991/4264/24.
124. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду приходить до висновку, що твердження компанії «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd) в апеляційній скарзі, що Указ № 279/2023 в оскаржуваній частині не відповідає статті 3 Закону № 1644-VII, а відповідач не надав доказів, які б підтверджували існування підстав застосування до нього санкцій, не відповідають фактичним обставинам та доказам у справі.
125. Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи позивача в апеляційній скарзі щодо недотримання принципу пропорційності, балансу між публічним та приватним інтересами внаслідок запровадження щодо нього санкцій виходячи з таких міркувань.
126. Санкції як економічні обмежувальні заходи є лише тимчасовими обмеженнями, які стосуються здебільшого втручання у право власності особи та носять превентивний характер.
127. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі -ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми. Перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, висловлена в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, параграфи 166 - 168).
128. Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є ствердна відповідь на питання (в сукупності): 1) чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі; 2) чи переслідувало воно легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті; 3) чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.
129. Іншими словами, заходи втручання у право на мирне володіння майном мають відповідати таким умовам: втручання держави у право власності повинне мати нормативну основу в національному законодавстві; якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або для контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів; втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними із цим втручанням, та інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для цього.
130. Частиною сьомою статті 41 Конституції України встановлено, що використання власності не може завдавати шкоди, зокрема, правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Це узгоджується з положеннями пункту 2 статті  1 Першого протоколу до Конвенції, які допускають реалізацію державою права вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.
131. Тимчасове обмеження права позивача користуватися та розпоряджатися належним йому майном, запобігання виведенню капіталів за межі України, зупинення торгівельних та фінансових операцій безумовно є втручанням держави у його право на мирне володіння майном.
132. Водночас таке втручання у право позивача на мирне володіння майном ґрунтується на  Законі № 1644-VII та має легітимну мету - забезпечити контроль за власністю особи, діяльність якої може нести загрозу національним інтересам України. Зазначена мета відповідає пункту 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
133. Втручання у право позивача на мирне володіння майном слід визнати пропорційним легітимній меті й таким, що не становить для нього надмірного тягаря з огляду на характер його дій, що стали підставою для втручання держави в його право. Таке втручання не позбавляє позивача права власності, а лише на певний час обмежує можливість реалізації цього права в Україні. За встановлених у справі обставин щодо діяльності позивача несприятливі наслідки запроваджених до нього санкцій дозволяють досягнути цілі, на які спрямовані рішення РНБО та Указ № 279/2023.
134. Президент України, РНБО і СБУ, урахувавши потребу невідкладного та ефективного реагування на створені внаслідок дій позивача наявні та потенційні загрози державним та національним інтересам, використали свої повноваження з належною метою, а саме для захисту національних інтересів, національної безпеки, права власності, сталого економічного розвитку України.
135. Застосування до позивача санкцій має превентивний характер, забороняючи позивачу вчиняти певні дії, що не дозволить йому зашкодити національним інтересам. Превентивний характер санкцій, на відміну від заходів юридичної, зокрема кримінальної відповідальності, не вимагає доведення вини особи у вчиненні дій, які РНБО та Президент України мають повноваження оцінити як реальні та/або потенційні загрози державним та національним інтересам. З урахуванням дискреційних повноважень цих суб`єктів владних повноважень щодо застосування санкцій достатнім є встановлення фактів, які б з певною мірою очевидності свідчили про такі загрози.
136. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що Президент України, видаючи Указ № 279/2023 (цей висновок стосується оскаржуваної частини Указу), діяв у межах конституційних повноважень, у порядку та на підставі законодавства України, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямований цей Указ (пропорційно).
137. Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
138. Підсумовуючи наведене вище, Велика Палата Верховного Суду визнає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права до встановлених у справі обставин та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову компанії «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd). Рішення Касаційного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року відповідає вимогам статті 242 КАС України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, а доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції в цьому рішенні, не містять підстав для його зміни чи скасування.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
139. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
140. На підставі частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки щодо розподілу судових витрат
141. Згідно із частиною шостою статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
142. Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Пункти 95 - 109 мотивувальної частини цієї постанови містять службову інформацію.
Керуючись статтями 242, 266, 308, 311, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
 
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу «Євротрубпласт Холдінг Лтд» (Eurotrubplast Holding Ltd)  залишити без задоволення.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 квітня 2025 року у справі № 990/160/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідачка			Т. Г. Стрелець	
Судді:	О. О. Банасько		К. М. Пільков	
	О. Л. Булейко		С. О. Погрібний	
	І. А. Воробйова		Н. С. Стефанів	
	О. А. Губська		О. В. Ступак	
	А. А. Ємець		І. В. Ткач	
	Л. Ю. Кишакевич		О. С. Ткачук	
	В. В. Король		В. Ю. Уркевич	
	С. І. Кравченко		Є. А. Усенко	
	О. В. Кривенда М. В. Мазур		Н. В. Шевцова