П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/32740/24	

Перша інстанція: суддя Хом`якова В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
                                                  В С Т А Н О В И Л А :

21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 262840022442 від 13.08.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити йому пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.08.2024,  зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 15.10.1986 з 10.10.1986 по 17.11.1988, з 07.02.1991 по 06.03.1992 та з 09.03.1992 по 30.06.2000, період роботи з 07.02.1991 по 06.03.1992, а також згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 01.12.1988 проходження військової служби з листопада 1988 року по 01.12.1990.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що не   погоджується з відмовою ГУ ПФУ в Одеській області у   призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” через відсутність необхідного страхового стажу.
Позивач наголосив, що при зверненні 17 квітня 2024 року ним   до пенсійного органу подано повний пакет документів, зокрема трудова книжка, довідка про безпосередню участь особи в бойових діях №140/464 від 08.08.2023 року та посвідчення УБД. Позивач зазначив, що періоди, коли він приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення   національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганських областях, повинні рахуватись відповідачем на пільгових умовах, відповідно до статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того,   ГУ ПФУ в Харківській області не враховує в повному обсязі   загальний страховий стаж згідно наданої   при зверненні від 17 квітня 2024 року трудової книжки серії НОМЕР_3 від 04 грудня 1989 року та трудової книжки серії НОМЕР_4 від 02 серпня 1985 року. 
Відповідачі заперечували проти задоволення позову, зазначаючи, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (частина четверта статті 24 вказаного Закону). Порушення під час   ведення трудової книжки (відсутність потрібних записів, їх невідповідність існуючим вимогам тощо) в подальшому ускладнює оформлення пенсій. У таких випадках при встановленні трудового стажу потрібно керуватися Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637. Згідно Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Так, відповідно до норм Порядку №637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж/родинні відносини, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, свідоцтвом про смерть, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма № П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 № 277, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).   Головним управлінням правомірно не зараховано до страхового стажу відносно позивача спірні періоди у зв`язку з відсутністю належних повноважень в підтвердження страхового стажу роботи. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 262840022442 від 13.08.2024 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати    ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 15.10.1986 з 10.10.1986 по 17.11.1988, з 07.02.1991 по 06.03.1992, з 09.03.1992 по 23.06.2003,   а також згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 01.12.1988 період проходження військової служби.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути   заяву    ОСОБА_1   від   05.08.2024 про призначення пенсії за віком із урахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ГУ ПФУ в Одеській області подало  апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що для зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи та проходження військової служби з листопада 1988 року по 01.12.1990 позивачу лише необхідно надати уточнюючі довідки про підтвердження фактів роботи та військової служби, видані на підставі первинних документів.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ветераном війни - учасником бойових дій.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 05.08.2024 щодо призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішенням № 262840022442 від 13.08.2024 ГУ ПФУ в Одеській області  відмовило в призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, замість необхідного 25 років страховий стаж позивача становить   20 років 11 місяців.
З рішення вбачається, що до страхового стажу позивача пенсійним органом не зараховано періоди: згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.10.1986 періоди з 10.10.1986 по 17.11.1988, з 07.02.1991 по 06.03.1992 та з 09.03.1992 по 23.06.2003, оскільки на титульній сторінці документу по батькові та рік народження власника документу наявне необумовлене виправлення, що порушує вимоги Інструкції ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58. Крім того, пенсійним органом не враховано до страхового стажу позивача   період роботи з 07.02.1991 по 06.03.1992, оскільки запис про звільнення не завірений підписом відповідальної особи. Зарахування даних періодів роботи до страхового стажу можливо після надання уточнюючих довідок.
Згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 01.12.1988 відповідачем також не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з листопада 1988 року по 01.12.1990, оскільки наявне виправлення у році призову на службу та відсутнє число прозову, інші сторінки не надано, також відсутня титульна сторінка обліково - послужної картки.
Вважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо незарахування спірних періодів до страхового стажу, та як наслідок прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії через відсутність страхового стажу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Посилання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи, за наявності у трудовій книжки відомостей достатніх у своїй сукупності для визначення конкретного періоду роботи, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення організаційно-розпорядчих документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, в тому числі вирішення питання щодо призначення пенсії за віком.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно  з ч.  2  ст. 19 Конституції України, органи державної влади  та  органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень  та у  спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами  України.
Правовідносини, що виникають  у  сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються  Законом  України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі  - Закон  №1058-IV).
Згідно  з частиною  1 статті 9  Закону  №1058-ІV в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія  за  віком.
Відповідно до статті 1  Закону  №1058-IV, пенсія  -  щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі  досягнення нею  передбаченого цим  Законом  пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї  у  випадках, визначених цим  Законом;
страховий стаж -  період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або  за  яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим  Законом і за  який сплачено страхові внески.
Таке ж визначення містить  і частина  перша статті 24  Закону  №1058-IV, яка передбачає, що  страховий стаж -  період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню  та за  який щомісяця сплачені страхові внески в сумі  не  меншій, ніж мінімальний  страховий  внесок.
Положеннями ч.2 ст.24  Закону  №1058-IV визначено, що  страховий стаж  обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього  Закону за  даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а  за  періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку  -  на підставі документів  та  в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим  Законом.
Згідно  з ч.  4 ст. 24  Закону  №1058-IV, періоди трудової діяльності  та  інші періоди, що враховувалися до  стажу  роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим  Законом,  зараховуються до  страхового стажу  в порядку  і  на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим  Законом.
Відповідно до  ч. ч.    1, 2 статті 26  Закону  №1058-IV особи мають право на призначення пенсії  за  віком  після досягнення  віку 60  років за наявності страхового стажу не менше  15  років  по 31 грудня 2017 року.
Починаючи  з  1 січня 2018 року право на призначення пенсії  за  віком  після досягнення  віку 60  років  мають особи  за наявності страхового стажу,  зокрема,  з  1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року  - не менше  29  років.
Поряд  з  тим, відповідно до п. 4  ч.  1 ст. 115  Закону  №1058-IV, право на призначення дострокової пенсії  за  віком мають: військовослужбовці, особи начальницького  і  рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького  і  рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь  у  бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення,  у  здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки  і  оборони, відсічі  і  стримування збройної агресії Російської Федерації  у  Донецькій  та  Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю  у  здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення  та  інтересів держави  у  зв`язку  з  військовою агресією Російської Федерації проти України, особи  з числа резервістів, військовозобов`язаних і  осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до  пункту 19  статті 6 - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
З  огляду на викладене, право на призначення дострокової пенсії відповідно до пункту 4  частини  1 статті 115  Закону  № 1058-IV мають, зокрема, військовослужбовці, які брали участь  у  бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення,  у  здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки  і  оборони, відсічі  і  стримування збройної агресії Російської Федерації  у  Донецькій  та  Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю  у  здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення  та  інтересів держави  у  зв`язку  з  військовою агресією Російської Федерації проти України, особи  з числа резервістів, військовозобов`язаних і  осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до  пункту 19  статті 6,  після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків.
Як встановлено матеріалами справи, на момент звернення позивач досягнув 55-річного віку, що  не  заперечується відповідачем.
Однак,  у  оскаржуваному рішенні, відповідач вказує, що  страховий стаж  позивача становить 20  років 11 місяців, що є недостатнім, в силу положень ст.115  Закону  України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідач, відмовляючи у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком, зазначає, що до загального стажу зараховано не всі періоди роботи, а саме:
- згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.10.1986 періоди з 10.10.1986 по 17.11.1988, з 07.02.1991 по 06.03.1992 та з 09.03.1992 по 23.06.2003, оскільки на титульній сторінці документу по батькові та рік народження власника документу наявне необумовлене виправлення, що порушує вимоги Інструкції ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58;
- з 07.02.1991 по 06.03.1992, оскільки запис про звільнення не завірений підписом відповідальної особи;
- період проходження військової служби з листопада 1988 року по 01.12.1990 року, оскільки наявне виправлення у році призову на службу та відсутнє число прозову, інші сторінки не надано, також відсутня титульна сторінка обліково - послужної картки.
Як вбачається з титульної сторінки трудової книжки, у графі «отчество» міститься запис – ОСОБА_2 , що відповідає іншим документам позивача. Зазначене по – батькові не містить виправлення, в містить зайву риску.
Щодо року народження позивача, то дійсно цифра « 9» в році 1969 написана не чітко, однак це не є виправленням та не перешкоджає змозі ідентифікувати приналежність зазначеної трудової книжки позивачу.
Неврахування пенсійним органом зазначеної трудової книжки через вказані неточності за наявності співпадіння інших установчих даних, є надмірним формалізмом.
Судова колегія наголошує, що Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 дійшов висновку, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а, від 27 березня 2020 року у справі № 496/1192/17.
Щодо незарахування періоду військової служби позивача до його страхового стажу, колегія суддів додатково враховує, що зазначені періоди повністю збігаються із записом у трудовій книжці позивача, а тому безпідставно не враховані пенсійним органом.
Крім того, варто наголосити, що згідно приписів п.3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Відповідно п. 4.2 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 № 18-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Тобто, пенсійні органи у разі виникнення в них сумнівів щодо записів у трудовій книжці позивача та недостатності у ній відомостей про роботу, наділений правом перевірити та витребувати їх, однак цим правом не скористались.
Оскільки ОСОБА_1 не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів не надає правової оцінки рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 в цій частині.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 24 жовтня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В. Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В. Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В. Кравченко