УХВАЛА
 
18 листопада 2025 року
м. Київ
 
справа № 308/9220/21
провадження № 61-11509св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                        Тітова М. Ю., 
 
розглянув при попередньому розгляді справи у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,за касаційною скаргою «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від                   31 грудня 2024 року у складі судді  Світлик О. М. та постанову                      Закарпатського апеляційного суду від 07 серпня 2025 року у складі колегії судді: Мацунича М.В., Собослоя Г. Г., Бисаги Т. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила: поновити її на роботі на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Яроцької гімназії-філії «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради; стягнути з «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 червня 2021 року до дня поновлення на роботі; стягнути на її користь судові витрати на правову допомогу.
01 квітня 2022 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, ухвалив рішення, залишене без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року, яким у задоволенні позову відмовив.
Верховний Суд постановою від 10 травня 2023 року скасував рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 квітня
2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 грудня
2022 року, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.
31 грудня 2024 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, ухвалив рішення, залишене без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 07 серпня 2025 року, яким позов задовольнив частково.
Зобов`язав «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради Закарпатської області поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді заступника завідувача з навчально-виховної роботи Яроцької гімназії-філії «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради, або внести відповідні зміни до штатного розпису, ввівши посаду заступника завідувача з навчально-виховної роботи.
Стягнув з «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за 913 днів вимушеного прогулу за період з 23 червня 2021 року до 31 грудня
2024 року в розмірі 747 363,54 грн, з обов`язковим перерахуванням до державного бюджету сум податків і зборів, нарахованих з даної суми у розмірах та порядку, встановлених чинним законодавством.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Допустив негайне виконання рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на роботі та виплати суми середньомісячної заробітної плати у розмірі 16 371,66 грн, з обов`язковим перерахуванням до державного бюджету сум податків і зборів, нарахованих з даної суми у розмірах та порядку, встановлених чинним законодавством.
Стягнув з «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради Закарпатської області на користь держави судовий збір у розмірі
1 816,00 грн.
06 вересня 2025 року «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 грудня                   2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 07 серпня
2025 року, сформованою в системі «Електронний суд», у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2025 рокувідкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
20 жовтня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом  ОСОБА_1 до «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,за касаційною скаргою «Великолазівський ліцей» Баранинської сільської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 грудня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 07 серпня 2025 року призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                  Є. В. Коротенко
 
                                                                                                          А. Ю. Зайцев
  
   М. Ю. Тітов