ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року 
м. Київ
справа №380/18400/24
адміністративне провадження № К/990/19369/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді - Уханенка С. А.,
суддів - Кашпур О.В., Соколова В.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито,
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року (суддя-доповідач - Сеник Р.П. судді: Качмар В.Я., Онишкевич Т.В.),
УСТАНОВИВ:
І. Рух справи
1. У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, заявник), в якому просила: визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №  1078   (далі - Порядок №  1078) при нарахуванні та виплаті їй індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату індексації її грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року, виходячи з фіксованої величини - 4  080,95 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації та розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №  1078 та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №  44 (далі - Порядок №  44), з урахуванням виплачених сум; зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити їй грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020  - 2022 роки , з урахуванням у їхньому складі індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення суду у цій справі та нарахованої під час проходження військової служби, з урахуванням виплачених сум; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати невиплаченої індексації за весь час затримки виплати  за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення.
2. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 18 листопада 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо порушення вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022  року, виходячи з фіксованої величини 4  050,95 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078   у сумі 141  021,19 грн, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №  44. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
3. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, 28 листопада 2024 року військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» уперше подала апеляційну скаргу, в якій одночасно заявила клопотання про відстрочення сплати судового збору.
4. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати   судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано десятиденний строк для усунення її недоліків шляхом сплати судового збору. 
4.1. Згідно з довідкою про доставку електронного листа, ухвалу суду від 12 грудня 2024 року доставлено до електронного кабінету військової частини НОМЕР_1 12 грудня 2024 року о 23:25.
5. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 січня 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 повернуто відповідачу з підстав неусунення ним недоліків скарги. 
5.1. Згідно з довідкою про доставку електронного листа, ухвалу суду від 02 січня 2025 року доставлено до електронного кабінету військової частини НОМЕР_1 02 січня 2025 року о 14:03.
6. 24 лютого 2025 року військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» супровідним листом повторно направила попередню апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду 18 листопада 2024 року, з аналогічними вимогами, в якій знову просила відстрочити сплату судового збору. Однак відповідач вже надіслав суду документ про сплату судового збору (платіжна інструкція від 06  лютого 2025 року №  10483).
6.2. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без руху, з підстав порушення строків апеляційного оскарження, а заявнику установлено строк для усунення указаних недоліків шляхом надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
6.2. Згідно з довідкою про доставку електронного листа, ухвалу суду від 28 лютого 2025 року доставлено до електронного кабінету військової частини НОМЕР_1 28 лютого 2025 року о 18:55.
6.3. 05 березня 2025 року військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» надіслала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовану тим, що відповідач не є розпорядником коштів і оплата судового збору потребує додаткового часу, а у зв`язку з обмеженим фінансуванням запитувані кошти надходять із затримкою. Також військова частина НОМЕР_1 указала, що необхідні кошти надійшли лише 06 лютого 2025 року і після проходження  процедури оплати та отримання платіжної інструкції відповідач повторно подав скаргу. Військова частина НОМЕР_1 також зазначила, що вживає заходів для запобіганню затягуванню судового процесу та активно бере участь у розгляді цієї справи.
7. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року визнано неповажними указані відповідачем підстави для поновлення строку апеляційного оскарження. Відмовлено у задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
8. Предметом касаційного оскарження у цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
9. 15 квітня 2025 року військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просить переглянути і скасувати оскаржене судове рішення, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
10. Скаргу обґрунтовано тим, що ухвалу суду апеляційної інстанції постановлено за неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення цього спору, оскільки судом не взято до уваги доводи військової частини НОМЕР_1 про те, що вперше до суду апеляційної інстанції відповідач звернувся у межах строків на апеляційне оскарження, проте ухвалою їхню скаргу було повернуто через несплату судового збору. Повторно апеляційну скаргу військовою частиною НОМЕР_1 було подано у найкоротший термін.
10.1. У касаційній скарзі заявник указує, що процесуальний строк об`єктивно пропущено за поважних причин, оскільки військова частина НОМЕР_1 є авіаційною частиною, яка виконує відповідні завдання, необхідні для відвернення загрози, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, а зважаючи на предмет спору, указана справа може мати непередбачувані наслідки та підірвати обороноздатність відповідача, оскільки закупівля послуг на ремонт техніки, закупівля запасних частин та мастильних матеріалів є пріоритетним.
10.2. Заявник указує, що є юридичною особою, яка фінансується за рахунок Державного бюджету України і не є розпорядником коштів, проте військова частина НОМЕР_1 уживала заходів для виділення бюджетних коштів для оплати судового збору, тому суд апеляційної інстанції, ураховуючи майновий стан, міг відстрочити оплату судового збору.
10.3. Відповідач просить звернути увагу, що, на його думку, висновки суду апеляційної інстанції є надмірно формальними і не відповідають сформованій практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та обмежує його права гарантовані пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). За таких обставин військова частина НОМЕР_1 вважає, що суд апеляційної інстанції необ`єктивно розглянув питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку. 
11. Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 19 червня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 .
12. Підставою відкриття касаційного провадження є необхідність перевірки правильності застосування судами норм процесуального права, зокрема, положень пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо обґрунтованості підстав, за яких відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
13. Ухвалу про відкриття касаційного провадження від 19 червня 2025 року направлено учасникам справи через підсистему «Електронний суд» та засобами поштового зв`язку та отримано ними, проте відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_2 не надійшов. 
ІІІ. Джерела права й акти їхнього застосування. Позиція Верховного Суду
14. Перевіряючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та аналізуючи доводи касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, Суд зазначає таке.
15. Статтею 295 КАС України встановлені загальні правила обчислення строку на апеляційне оскарження.
16. За приписами частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
17. Частиною другою статті 295 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
17.1. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).
18. Як убачається із матеріалів справи, 18 листопада 2024 року Львівським окружним адміністративним судом розглянуто справу в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Копію указаного судового рішення в електронному вигляді надіслано військовій частині НОМЕР_1 в електронному вигляді та доставлено до її електронного кабінету 19 листопада 2024 року 04:15, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа та не заперечується відповідачем.
18.1. Вперше до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 18 листопада 2024 року заявник звернувся у листопаді 2024 року (документ сформовано в системі «Електронний суд» 23 листопада 2024 року), яку повернуто ухвалою від 02 січня 2025 року з підстав неусунення ним, попередньо визначених ухвалою суду від 12 грудня 2024 року, недоліків скарги шляхом оплати судового збору.
18.2. Надалі військова частина НОМЕР_1 24 лютого 2025 року повторно подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій знову порушувала питання про відстрочення сплати судового збору, однак документи, що свідчать про вчинення відповідачем дій, спрямованих на усунення недоліків первісної апеляційної скарги в частині сплати судового збору або інших дій, що свідчать про те, що військова частина НОМЕР_1 до лютого 2025 року вживала усіх заходів, спрямованих на його оплату, у матеріалах справи відсутні. 
18.3. Разом з тим, порушивши питання відстрочення судового збору, до матеріалів цієї скарги відповідач долучив платіжну інструкцію від 06 лютого 2025  року №  10483 про оплату судового збору у сумі 1453,44  грн, що одночасно спростовує його аргументи щодо необхідності відстрочення сплати такого збору.
19. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Тому, перевіряючи аргументи військової частини НОМЕР_1 щодо наявності перешкод у сплаті судового збору, з посиланням на відсутність бюджетного фінансування, як поважну причину для поновлення процесуального строку, суд апеляційної інстанції слушно зауважив, що у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу належного урядування та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж, а відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
20. Також суд апеляційної інстанції, з-поміж іншого, указав, що для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин, що об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу. Проте інших причин, які б перешкоджали чи утруднювали своєчасне звернення до суду не наведені, доказів їх існування не надано.
21. Верховний Суд підкреслює, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання відповідачем своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про те, що після залишення первісної касаційної скарги без руху, військова частина НОМЕР_1 вчиняла дії на усунення її недоліків в частині сплати судового збору до лютого 2025 року. 
22. Навпаки, перелічені в апеляційних скаргах додатки, свідчать про те, що сплативши судовий збір 06  лютого 2025 року, при черговому зверненні зі скаргою військова частина НОМЕР_1 не указала платіжну інструкцію у додатках, а у тексті скарги формально знову просила відстрочити його сплату, не зважаючи на те, що такий збір уже сплачено. 
23. Верховний Суд також зауважує, що відстрочення та розстрочення суб`єкту владних повноважень сплати судового збору може розцінюватися, як надання державним органам певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов`язані сплачувати такий збір, тому Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо неповажності такої обставини, як організаційні складнощі у сплаті судового збору, для поновлення процесуального строку. 
24. Верховний Суд указує, що обов`язок сплати судового збору під час подання апеляційної скарги встановлений законом, а тому відповідач, подаючи вперше апеляційну скаргу, без надання документа про сплату судового збору, достеменно розумів про допущення ним порушення норм процесуального права. Проте, дізнавшись про повернення судом апеляційної інстанції попередньої скарги, військова частина НОМЕР_1 , сплативши судовий збір ще 06 лютого 2025 року, повторно скаргу подала лише 24 лютого 2025  року, з одночасним проханням відстрочити сплату такого збору. Такі дії заявника свідчать про їхню формальність під час реалізації військовою частиною НОМЕР_1 права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку.
25. Верховний Суд ураховує, що військова частина НОМЕР_1 бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, проте зауважує, що необхідність сплати судового збору при поданні апеляційної скарги встановлена законом, а тому відповідач, подаючи апеляційні скарги протягом листопада 2024 року - лютого 2025 року достеменно розумів про допущення ним порушення норм процесуального права, однак уважав, що наведення лише загальних аргументів щодо обмеженого фінансування, за відсутності належних та допустимих доказів, достатньо, на думку відповідача, для заявлення клопотання про відстрочення його сплати.
26. Суд відхиляє аргументи заявника про те, що необхідні кошти надійшли на рахунок військової частини лише 06 лютого 2025 року і лише після проходження процедури оплати та отримання платіжної інструкції відповідач повторно подав скаргу, оскільки як вбачається з платіжної інструкції такий платіж проведено в цей же день (06 лютого 2025 року) і між фактичною оплатою та повторним зверненням минуло ще 18 днів. Водночас доводів, що пояснюють причини такого зволікання відповідачем не зазначено, що спростовує його посилання на вжиття заходів, що запобігають затягуванню судового процесу та повторне подання скарги у найкоротші строки.
27. Верховний Суд не бере до уваги аргументи військової частини НОМЕР_1 , обґрунтовані практикою Європейського суду з прав людини, та зазначає, що практика ЄСПЛ стосується осіб, яким держава зобов`язана забезпечити дотримання визначених гарантій. Так, положення Конвенції з прав людини та основоположних свобод спрямовані саме на захист прав та інтересів фізичних і юридичних осіб від протиправних дій з боку держави, а тому не поширюються на державні органи влади, що саме і діють від імені держави і чий статус є превальованим у правовідносинах із іншими особами.
28. Суд також звертає увагу, що повернення попередніх апеляційних скарг не позбавляють учасника спору права повторного звернення до апеляційного суду, проте не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги, без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.
29. Виходячи з викладеного, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про неповажність зазначених військовою частиною НОМЕР_1 причин для поновлення строку на апеляційне оскарження, що відповідно до приписів пункту 4 частини першої статті 299 КАС України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.
30. Отже, підстави для скасування ухвали суду апеляційної інстанції відсутні.
31. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341  цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
32. За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
33. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність підстав, наведених у статтях 139,140 КАС України, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1   залишити без задоволення.
2. Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року залишити без змін.
3. Судові витрати не розподіляються.
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя:                                                                                           С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                              О.В. Кашпур
                                                                                                              В.М. Соколов