ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року	Львів	Справа № 420/12410/22 пров. № А/857/19171/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                        Обрізка І.М., 
суддів                                                            Затолочного В.С.
                                                                         Судової-Хомюк Н.М.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року (головуючий суддя Гудима Н.С., ухвалене у м. Рівне, в порядку спрощеного позовного провадження) у справі № 420/12410/22 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

у вересні 2022 Головне управління ДПС у Рівненській області (далі – ГУ ДПС у Рівненській області, позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач), в якому просило стягнути податковий борг у розмірі 13446,18 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем обліковується заборгованість з земельного податку з фізичних осіб в загальній сумі 13446,18 грн. У зв`язку з несплатою узгодженої суми податкових зобов`язань в добровільному порядку протягом строків, встановлених податковим законодавством, вказана заборгованість набула статусу податкового боргу. Вимога про сплату недоїмки, виставлена контролюючим органом, відповідачем виконана не була. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 адміністративну справу №420/12410/22 передано за підсудністю до Рівненського окружного адміністративного суду.
Ухвалою суду від 06.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду суддею Гудимою Н.С. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 23.05.2023 позовну заяву залишено без розгляду з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.240 КАС України.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2023 скасовано ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 23.05.2023 та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 в задоволенні позову відмовлено.
Суд зазначив, що податковий орган стверджує, що податковий борг відповідача у розмірі 13446,18 грн виник у зв`язку з несплатою останньою грошових зобов`язань визначених податковими повідомленнями-рішеннями (ППР) №322685-5013-1716 від 30.07.2019, №269035-5005-1716 від 18.02.2020 та №648126-2405-1716 від 13.03.2021. Вказані податкові повідомлення-рішення від 30.07.2019 та від 18.02.2020  можуть вважатися вручені відповідачу, якщо такі були надіслані на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження. Оскільки позивачем не надано документального підтвердження вручення відповідачу за податковою адресою податкових повідомлень-рішень №48444-5013-1716 від 26.02.2019, №269035-5005-1716 від 18.02.2020 та №648126-2405-1716 від13.03.2021, то відповідно платник податків ОСОБА_1 , не є повідомленою про наявність податкового зобов`язання в установленому ПК України порядку. 
Таким чином, відсутні правові підстави вважати наведені ППР належним чином врученими відповідачу у розумінні п.58.3 ст.58 ПК України, а визначені ними грошові зобов`язання, узгодженими у спосіб, встановлений ПК України, що, як наслідок, не дає права контролюючому органу на стягнення податкового боргу, що виник у зв`язку з їх несплатою.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідає обставинам справи та прийняте з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п.42.3. ст..42 ПКУ якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата . Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити.  
Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до пункту 3 частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1  ст. 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з обліковими картками податкового органу у ОСОБА_1 наявна податкова заборгованість на загальну суму 13446,18 грн., а саме: з земельного податку з фізичних осіб, що виникла на підставі ППР №48444-5013-1716 від 26.02.2019, №269035-5005-1716 від 18.02.2020 та №648126-2405-1716 від 13.03.2021.
У всіх вказаних податкових повідомленнях-рішеннях зазначена адреса платника податків ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .  На цю ж адресу і були направлені контролюючим органом податкові повідомлення-рішення, однак відповідачу не вручені, поштові конверти повернулися на адресу податкового органу з відміткою «за закінчення терміну зберігання».
Відповідно до  статті 19 Конституції України  правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно п.п.  20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України  (ПК) контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно з п.16.1.4. ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Положеннями ст.19-1 ПК України визначено функції податкового органу, до яких, зокрема, відноситься здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, своєчасністю подання податкової звітності, здійснення контролю за погашенням податкового боргу з податків та зборів платників податків, у тому числі тих, майно яких перебуває у податковій заставі, організовує роботу та здійснює контроль за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку, здійснює інші функції, визначені цим Кодексом та законами України.
За змістом пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Судом встановлено, що за відповідачем обліковується заборгованість в загальній сумі 13 446,18 грн. з земельного податку фізичних осіб (18010900). Дана заборгованість виникла за результатами визначених контролюючим органом та несплачених боржником податкових зобов`язань згідно ППР № 322685-5013-1716 від 30.07.2019, №269035-5005-1716 від 18.02.2020, №648126-2405 1716 від 13.03.2021.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПКУ податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. 
Згідно?з?п.? 59.1,? 59.5?ст.? 59?ПК?України?у?разі?коли?у?платника податків?виник податковий?борг,?контролюючий?орган?надсилає?(вручає)?йому ?податкову?вимогу в порядку,?визначеному?для?надсилання?(вручення)?податкового?повідомлення рішення.?У?разі?якщо?у?платника?податків,?якому?надіслано?(вручено)?податкову вимогу,?сума?податкового?боргу?збільшується?(зменшується),?погашенню?підлягає?вся сума?податкового?боргу?такого?платника? податку,?що?існує?на?день?погашення.?У?разі якщо?після?направлення?(вручення)?податкової?вимоги?сума?податкового?боргу змінилася,?але?податковий?борг?не?був погашений?в?повному?обсязі,?податкова?вимога додатково?не?надсилається?(не?вручається).
В зв`язку із несплатою узгодженої суми податкових зобов`язань в добровільному порядку протягом строків, встановлених пунктом 57.3 статті 57 ПКУ вказана заборгованість набула статусу податкового боргу.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо належного вручення відповідачу, у розумінні п.58.3 ст.58 ПКУ, ППР № 322685-5013-1716 від 30.07.2019, № 269035-5005-1716 від 18.02.2020, № 648126-2405-1716 від 13.03.2021 виходячи з такого.
Пунктом  58.3 статті 58 ПК України  встановлено, що податкове повідомлення - рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному  статтею 42 цього Кодексу.
Порядок листування платників податків та контролюючих органів закріплено у  статті 42 Податкового кодексу України, а саме:
- П.42.1. податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті;
- П.42.2. документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику);
- П.42.3. якщо платник податків у порядку та у строки, визначені    статтею 66    цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику), (пункт    42.2 статті 42 ПК України).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт    42.4 статті 42 ПК України).
Отже, законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.05.2022 у справі №810/3116/18 зазначено, що відповідно до пункту  42.2 статті 42 ПК України  документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Судом також зазначено, що постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків, є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.
Водночас, у постановах від 09.10.2018 у справі №820/1864/17, від 23.09.2021 у справі №640/8096/19, від 04.05.2020 у справі №826/11455/15, від 04.08.2023 у справі №120/7318/21 Верховний Суд зазначив про те, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, а у разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Згідно з реєстраційних та довідкових даних платника податків ОСОБА_1 вбачається, що датою державної реєстрації є 08.12.2005 (номер державної реєстрації 25910000000000530). 
Як вбачається з довідкових даних, адресою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на час провадження нею підприємницькою діяльністю (припинення підприємницької діяльності відбулося 06.08.2014) зазначалась АДРЕСА_2 . Однак відповідно до внесеної інформації про адресні дані згідно інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб з даними станом на 14.08.2001 податковою адресою відповідача зазначалась по АДРЕСА_1 .
Податкові повідомлення-рішення № 322685-5013-1716 від 30.07.2019, №269035-5005-1716 від 18.02.2020, №648126-2405-1716 від 13.03.2021, відповідно надсилались на останню відому податкову адресу: АДРЕСА_1 . Відповідно вищевказані податкові повідомлення-рішення були автоматично сформовані за адресою відповідно до даних Державного реєстру фізичних осіб. 
Юридичною адресою відповідача була АДРЕСА_2 . Датою внесення інформації згідно даних ДРФО про адресні дані є 14.08.2001. 
Відповідно до п.70.7. ст. 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до п.42.3. ст. 42 ПКУ якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. 
Податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. 
За правилами пункту 45.3. статті 45 ПК України, платник податків, який обирає спосіб взаємодії з контролюючим органом засобами електронного зв`язку в електронній формі, зобов`язаний під час обрання способу взаємодії повідомити контролюючому органу свою електронну адресу (адреси) шляхом внесення цієї інформації до своїх облікових даних через електронний кабінет. 
Всі фізичні особи платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом (пункт 63.5 статті 63 ПК України)
Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2017 за № 1306/31174), усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням. 
За правилами пункту 1 Розділу IX Порядку, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою №5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток 13) відповідно. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені податкові повідомлення-рішення є протиправними, з підстав не направлення таких на податкову адресу відповідача.
Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Отже, стягненню податкового боргу передує процедура узгодження грошового зобов`язання.
У спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню судами підлягає факт узгодженості грошового зобов`язання, зокрема факт доведеності підстав виникнення боргу, узгодження суми боргу з платником.
Відповідно до положень пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Суд звертає увагу, що обов`язковими умовами (обставинами), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.
Щоб певну суму назвати податковим боргом, така сума повинна бути безперечно доведена до боржника, про наявність суми несплаченого податку, платник податків повинен бути повідомлений.
Із змісту  ст.57 ПК України  видно, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання декларації, крім випадків, встановленим цим Кодексом.
У разі коли відповідно до цього  Кодексу  або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п. 54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54  цього  Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.
Усупереч наведеним нормам чинного законодавства платник податків не вжив жодних заходів для погашення податкових зобов`язань або оскарження таких в адміністративному чи судовому порядку.
Отже, суми грошових зобов`язань ОСОБА_1 є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені. Тобто, визнаються сумою податкового боргу у відповідності до п.п..14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України.
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган, у відповідності до вимог п.59.1 ст.59 ПК України, надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Позивач надіслав відповідачу податкову вимогу «Ф» №14481-17 від 09.10.2018.
П.п.95.1,  95.2 ст.95 ПК України  передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України   орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Станом на дату розгляду справи, податковий борг позивача перед бюджетом, який підлягає стягненню в судовому порядку становить 13446,18 грн., та залишається непогашеним.
Відповідно до ч.ч. 1, 2  ст. 77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом першої інстанції надано неналежну оцінку встановленим по справі обставинам, що призвело до неправильного вирішення справи по суті спору, та у відповідності до приписів  ст.317 КАС України  є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-                                                       
постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року   у справі № 420/12410/22, скасувати.
Прийняти постанову, якою позов Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг з земельного податку фізичних осіб в сумі 13446 (тринадцять тисяч чотириста сорок шість) гривень 18 копійок. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк