УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 585/1500/20
провадження № 51-4137 cк 25
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2024 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 23 липня 2025 року,
встановив:
За вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2024 року ОСОБА_5 визнано не винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 360, ч. 2 ст. 360 Кримінального кодексу України та виправдано. 
Засуджено його за ч. 2 ст. 185 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК - покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК - покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч.4 ст.185 КК - покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. 
Зараховано ОСОБА_5 в строк попереднього ув`язнення, за правилами ч.5 ст. 72 КК, період з 05 червня 2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та долі речових доказів.
Цим же вироком ОСОБА_6 , судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржуються, засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК та на підставі ч. 4 ст. 70 КК призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 23 липня 2025 року вирок відносно ОСОБА_5 скасовано в частині визнання його винуватим за ч. 2 ст. 185 КК за епізодами крадіжок чужого майна від 25 січня 2021 року, 09 квітня 2022 року, 25 травня 2022 року, 27 травня 2022 року, 30 травня 2022 року, а кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі ст. 5 КК, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2024 року змінено.
Перекваліфіковано дії ОСОБА_5 за епізодами його протиправних дій від 27 квітня 2020 року, 25 лютого 2021 року, 03 березня 2021 року із ч. 3 ст. 185 КК на ч. 1 ст. 162 КК та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців.
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК (епізод від 25 березня 2020 року ) і засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК (епізод від 05 червня 2022 року) - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, ч. 4 ст. 185 КК (епізод від 09 травня 2022 року) - до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено  ОСОБА_5  остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. 
Цією ж ухвалою дії ОСОБА_6 , судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржуються, перекваліфіковано за епізодами протиправних дій від 27 квітня 2020 року, 08 жовтня 2020 року із ч. 3 ст. 185 КК на ч. 1 ст. 162 КК та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.
Перекваліфіковано дії ОСОБА_6 за епізодом протиправних дій від 16 жовтня 2022 із ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК на ч. 1 ст. 162 КК та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.
ОСОБА_6 визнано винним за ч. 3 ст. 185 (епізод від 25 березня 2020) КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК остаточно призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
В іншій частині вирок суду залишено без змін.
Згідно з вироком, 25 березня 2020 року близько 15:00, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проходячи по вул. Залізничній в м. Ромни, побачивши, що кілька гаражів у гаражному кооперативі не мають даху і мають отвори в стіні, проникли у один з таких гаражів, звідки викрали майно ОСОБА_7 на суму 2745,56 грн.
27 квітня 2020 року ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , перелізши через паркан, незаконно проникли на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , звідки викрали належне ОСОБА_8 майно на загальну суму 555 грн.
08 жовтня 2020 року ОСОБА_6 здійснив крадіжку майна, що належить ОСОБА_9 , з території домоволодіння АДРЕСА_2 , заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на суму 400 грн.
25 січня 2021 року ОСОБА_5 викрав майно, що перебувало у під`їзді № 2 будинку № 248 по вул. Горького в м. Ромни та належало ОСББ «Горького 248», чим завдав власнику шкоди на суму 400 грн.
25 лютого та 03 березня 2021 року ОСОБА_5 незаконно, повторно проникнувши на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , викрав належне ОСОБА_10 майно на суму відповідно 1300 та 1600 гривен.
09 квітня 2022 року близько 01:00 ОСОБА_5 на вул. Залізничній, 121 у м. Ромни незаконно проник у кабельний колодязь зв`язку № 736 лінійної споруди по АТС-7, звідки демонтував та викрав належний АТ «Укртелеком» кабель на загальну суму 1001,46 грн.
09 травня 2022 року ОСОБА_5 проник до підвального приміщення багатоквартирного будинку по вул. Маяковського в м. Ромни, де демонтував та викрав належний АТ «Укртелеком» кабель на суму 5250 грн.
25 травня 2022 року ОСОБА_5 знову проник до підвалу багатоквартирного будинку по вул. Маяковського в м. Ромни, звідки демонтував та викрав належний АТ «Укртелеком» кабель на суму 1934,50 грн.
27 травня 2022 року ОСОБА_5 на вул. Залізничній, 41 у м. Ромни проник у кабельний колодязь зв`язку № 738 лінійної споруди по АТС-7, звідки демонтував належний АТ «Укртелеком» кабель вартістю 861,60 грн.
30 травня 2022 року ОСОБА_5 незаконно проник до підвального приміщення будинку № 2 по вулиці Коржівській у місті Ромни, звідки демонтував та викрав належний АТ «Укртелеком» кабель на суму 1227,62 грн.
05 червня 2022 року ОСОБА_5 проник до підвалу багатоквартирного будинку № 8-А по вул. Руденка в м. Ромни, де демонтував належний АТ «Укртелеком» кабель на суму 2527,60 грн.
16 жовтня 2022 року близько 13:00, у період дії воєнного стану, ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу території ДП «ДАК «Хліб України» Роменський КХП» (м. Ромни, вул. Прокопенка, 10), вирішив викрасти майно підприємства. Проникнувши через паркан неподалік кафе «Фаворит» (вул. Прокопенка, 43), він через отвір у стіні складу дістав мішок і пакунок білого кольору із сипучою речовиною, схожою на крупу.
Намагаючись винести викрадене (30 кг рису), ОСОБА_6 був помічений і затриманий працівниками підприємства, унаслідок чого не зміг довести свій злочинний умисел до кінця. Своїми умисними діями він спричинив Роменській районній військовій адміністрації майнову шкоду на загальну суму 2118,60 грн.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить змінити вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, призначивши його підзахисному ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК покарання, у виді позбавленням волі на строк 4 роки, із застосуванням ст. 69 КК.
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що попередніми судами не враховано пом`якшуючих обставин при призначенні покарання, а саме те, що його підзахисний щиро розкаявся та визнав свою вину, відносно себе надавав свідчення на досудовому слідстві і під час судового розгляду, на слідчому експерименті повідомив про злочини, які не були відомі слідству.
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи та дослідивши долучені до скарги копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 50, ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд, дотримуючись наведених вимог кримінального закону, урахував усі обставини справи, в тому числі й ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про винну особу. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.
Що стосується щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, то місцевий суд не визнав їх пом`якшуючими обставинами, з огляду на таке.
Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні тих фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Матеріали кримінального провадження не містять відомостей, що обвинувачений, займаючи активну позицію повідомив органам слідства інформацію, яка їм не була відома, чи подав нові докази, які мають значення для встановлення обставин справи. Участь ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування у слідчих діях та надання пояснень, не доводить активного сприяння розкриттю злочину. В судовому засіданні ОСОБА_5 перешкоджав суду у встановленню обставин справи, неодноразово не прибував до суду, в деяких епізодах заперечував обставини вчинених діянь, по іншим епізодам взагалі відмовився від дачі свідчень.
Щире каяття означає, що особа визнає свою винуватість за всіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро шкодує про вчинене, негативно оцінює свої дії, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. 
В той же час, з оскаржуваного судового рішення вбачається, що ОСОБА_5 в судовому засіданні хоча і повідомив що визнає вину, однак в той же час в окремих епізодах заперечував обставини вчинених діянь, по іншим епізодам взагалі відмовився від дачі свідчень. 
Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, місцевий суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_5 і запобігання скоєння останнім нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 та ч.4 ст. 185 КК. 
Крім того, при обранні покарання, судом взято до уваги й те, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте належних висновків не зробив, з моменту надходження першого кримінального провадження до суду 12 червня 2020 року, продовжив протиправну діяльність, внаслідок чого відносно нього до суду надійшло ще кілька обвинувальних актів.
Колегія суддів апеляційного суду зазначила, що призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини четвертої статті 185 Кримінального кодексу України відповідає меті покарання,  а також фактичним обставинам кримінального провадження і ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно не врахував пом`якшуючі покарання обставини, зокрема те, що ОСОБА_5 під час слідчого експерименту повідомив про злочини, які не були відомі органу досудового розслідування, а також те, що він не мав змоги висловлювати співчуття потерпілим у зв`язку з їх неявкою в судові засідання, колегія суддів апеляційного суду визнала безпідставними.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду була повною мірою врахована судом першої інстанції при призначенні покарання - у сукупності з іншими фактичними обставинами кримінального провадження.
Відтак, на переконання колегії апеляційного суду, у даному конкретному випадку призначене обвинувачениму місцевим судом покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення.
З вказаними висновками судів погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
Таким чином, доводи касаційної скарги захисника та матеріали провадження за скаргою не містять даних про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятих рішень.
Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2024 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 23 липня 2025 року стосовно ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                  ОСОБА_3