ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/26840/24                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Кочанова П.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 жовтня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя                              Парінов А.Б.,
судді:                                                  Беспалов О.О.,
Грибан І.О.,
при секретарі судового засідання: Андрейченко К.Е.,
від позивача (апелянта): ОСОБА_1 ;
від відповідача: Кудіна Т.А.;
від відповідача: Рябов О.А.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади 15.03.2024 № 07/1/1-Зп-24 «Про наявність у діяльності керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру», для звільнення з указаної адміністративної посади»,
- визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків керівника Чернігівської обласної прокуратури від 01.04.2024 № 67к «Про звільнення з адміністративної посади ОСОБА_1 »,
- поновити ОСОБА_1 з 01.04.2024 на посаді керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області,
- стягнути з Чернігівської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи: 02910114, зареєстрована за адресою: вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 01.04.2024 по дату винесення судового рішення,
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника Козелецької окружної прокуратури з 01.04.2024 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місць.
В подальшому, позивачем подано клопотання про уточнення позовних вимог, де останній просив суд:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади 15.03.2024 № 07/1/1-3п-24 «Про наявність у діяльності керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру», для звільнення з указаної адміністративної посади».
2. Визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків керівника Чернігівської обласної прокуратури від 01.04.2024 № 67к «Про звільнення з адміністративної посади ОСОБА_1 ».
3. Поновити ОСОБА_1 з 01.04.2024 на посаді керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області або рівнозначній посаді керівника окружної прокуратури.
4. Постановити, що всім підприємствам, установам та організаціям незалежно від права власності вважати, що ОСОБА_1 у період часу з 01.04.2024 (дати незаконного звільнення) по дату фактичного поновлення на посаді або призначення на рівнозначній посаді (керівник окружної прокуратури), перерубував на посаді керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області.
5. Стягнути з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (здійснити перерахунок, відповідно до ст. ст. 81, 82, 83 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з посадового окладу керівника окружної прокуратури, надбавки за вислугу років, допомоги для оздоровлення та для вирішення соціальнопобутових питань, а також преміювання та виконання роботи пов`язаної з державною таємницею), починаючи з 01.04.2024 по дату фактичного поновлення на посаді або призначення на рівнозначну посаду керівника окружної прокуратури.
6. Стягнути з Чернігівської обласної прокуратури витрати, пов`язані з відправкою позову до суду та переїздом до іншого населеного пункту для участі в судових засіданнях.
7. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника Козелецької окружної прокуратури або рівнозначній посаді керівника окружної прокуратури з 01.04.2024 нарахувати та виплатити різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи по дату фактичного відновлення на посаді у межах суми стягнення за один місяць.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку - відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Комісії від 15.03.2024 № 07/1/1-3п-24 прийнято з дотриманням вимог законодавства, є обґрунтованим та правомірним, а тому правових підстав для його скасування немає та застосувавши пункт 23 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначив, що решта похідних вимог про скасування наказу Чернігівської обласної прокуратури від 01.04.2024 № 67к, поновлення ОСОБА_1 з 01.04.2024 на посаді керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області або рівнозначній посаді керівника окружної прокуратури,    постановлення всім підприємствам, установам та організаціям незалежно від права власності вважати, що ОСОБА_1 у період часу з 01.04.2024 (дати незаконного звільнення) по дату фактичного поновлення на посаді або призначення на рівнозначній посаді (керівник окружної прокуратури), перерубував на посаді керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області; стягнення з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (здійснити перерахунок, відповідно до ст. ст. 81, 82, 83 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з посадового окладу керівника окружної прокуратури, надбавки за вислугу років, допомоги для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, а також преміювання та виконання роботи пов`язаної з державною таємницею), починаючи з 01.04.2024 по дату фактичного поновлення на посаді або призначення на рівнозначну посаду керівника окружної прокуратури та витрати, пов`язані з відправкою позову до суду та переїздом до іншого населеного пункту для участі в судових засіданнях задоволенню не підлягають.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою до Шостого апеляційного адміністративного суду, в якій апелянт  просить суд:
Скасувати рішення суду першої інстанції від 26 лютого 2025 року повністю та ухвалити нове рішення, як таке, що прийняте з: неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади від 15.03.2024 № 07/1/1-3п-24 «Про наявність у діяльності керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру», для звільнення з указаної адміністративної посади».
Визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків керівника Чернігівської обласної прокуратури від 01.04.2024 № 67к «Про звільнення з адміністративної посади ОСОБА_1 ».
Поновити ОСОБА_1 з 02.04.2024 на посаді керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області або рівнозначній посаді керівника окружної прокуратури.
Постановити, що всім підприємствам, установам та організаціям незалежно від права власності вважати, що ОСОБА_1 у період часу з 02.04.2024 (дати незаконного звільнення) по дату фактичного поновлення на посаді або призначення на рівнозначній посаді (керівник окружної прокуратури), перерубував на посаді керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області.
Стягнути з Чернігівської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи: 02910114, зареєстрована за адресою: вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (здійснити перерахунок, відповідно до ст. ст. 81, 82, 83 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з посадового окладу керівника окружної прокуратури, надбавки за вислугу років, допомоги для оздоровлення та для вирішення соціально- побутових питань, а також преміювання та виконання роботи пов`язаної з державною таємницею), починаючи з 02.04.2024 по дату фактичного поновлення на посаді або призначення на рівнозначну посаду керівника окружної прокуратури.
Стягнути з Чернігівської обласної прокуратури витрати, пов`язані з відправкою позову до суду та переїздом до іншого населеного пункту для участі в судових засіданнях - у сумі 32039,67 грн.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника Козелецької окружної прокуратури або рівнозначній посаді керівника окружної прокуратури з 02.04.2024 нарахувати та виплатити різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи по дату фактичного відновлення на посаді у межах суми стягнення за один місяць.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025 року та 16 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку та призначено справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 08 липня 2025 року 11:55, продовживши строк розгляду справи на підставі ч. 2 ст.309 КАС України.
Від відповідачів 11 квітня 2025 року та 16 квітня 2025 року надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги позивача, просили залишити останню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
30 червня 2025 року від позивача до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли заперечення на відзиви відповідачів.
08 липня 2025 року в залі судового засідання за участю учасників справи, суд протокольною ухвалою відклав розгляд апеляційної скарги на 19.08.2025 року об 11 год. 55 хв. у зв`язку з необхідністю часу для надання наказу.
19 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, знято зі складу у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Про слухання справи учасники справи будуть повідомлені належним чином.
Повістками про виклик від 24 вересня 2025 року сторін повідомлено, що розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року відбудеться об 11:45 "21" жовтня 2025 року.
21 жовтня 2025 року в судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, наполягав на їх задоволенні. Просив скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача-1 заперечував проти вимог апеляційної скарги, наполягав на залишенні рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року без змін.
Також, представник відповідача-2 заперечував проти вимог апеляційної скарги, наполягав на залишенні рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, мотивуючи це наступним.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з червня 2006 року на різних посадах.
Наказом керівника Чернігівської обласної прокуратури від 12.03.2021 № 126к позивача з 15.03.2021 призначено на посаду керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області строком на 5 років.
До Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, 24.10.2023 надійшло звернення керівника Чернігівської обласної прокуратури Гущесова С.В. щодо неналежного виконання керівником Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади.
За результатами перевірки відомостей, зазначених у зверненні, членом Комісії Ковальовим Є.В. 02.02.2024 складено висновок про наявність у діяльності керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру», для звільнення з указаної адміністративної посади.
В подальшому Комісією 15.03.2024 за № 07/1/1-3п-24 прийняте рішення у провадженні про наявність у діяльності керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру», для звільнення з указаної адміністративної посади.
Наказом виконувача обов`язків керівника Чернігівської обласної прокуратури від 01.04.2024 № 67к ОСОБА_1 звільнено з посади керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області з 01.04.2024 у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади (пункт 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру»).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Спеціальним законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, є Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про прокуратуру» систему прокуратури України становлять: 
1) Офіс Генерального прокурора; 
2) обласні прокуратури; 
3) окружні прокуратури; 
5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про прокуратуру» Генеральний прокурор, зокрема, призначає прокурорів на адміністративні посади та звільняє їх з адміністративних посад у випадках та порядку, встановлених цим Законом (пункт 3); визначає порядок розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади (пункт 9-2).
Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про прокуратуру» посада керівника окружної прокуратури є адміністративною посадою в окружній прокуратурі.
Порядок звільнення прокурора з адміністративної посади та припинення його повноважень на цій посаді передбачено статтею 41 Закону України «Про прокуратуру».
Так, звільнення прокурора з адміністративної посади, передбаченої пунктами 2 - 10 частини першої статті 39 цього Закону, здійснюється Генеральним прокурором з таких підстав:
1) подання заяви про дострокове припинення повноважень на адміністративній посаді за власним бажанням;
2) переведення на посаду до іншого органу прокуратури (крім адміністративної посади, передбаченої пунктами 1 - 3 частини третьої статті 39 цього Закону);
3) неналежне виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади;
4) наявність заборгованості із сплати аліментів на утримання дитини, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Звільнення прокурора з адміністративної посади, передбаченої пунктами 11 - 15 частини першої статті 39 цього Закону, здійснюється керівником обласної прокуратури в окружних прокуратурах, які розташовані у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури, з підстав, передбачених абзацом першим частини першої цієї статті.
Частина третя статті 41 Закону №1697-VII, у редакції Закону №113-IX передбачає, що наявність підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті, встановлюється у порядку, визначеному Генеральним прокурором, з дотриманням гарантій особи щодо повідомлень, отримання копій документів, які стали підставою для перевірки, участі у засіданні та залучення представника, надання пояснень, висловлення заперечень, клопотань та відводів, отримання копії відповідного рішення.
   Згідно з підпунктами 7 і 8 пункту 22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ визначено, що тимчасово, до 1 вересня 2021 року:
-в Офісі Генерального прокурора, у кожній обласній прокуратурі утворюються відповідні кадрові комісії як органи для забезпечення:
проведення атестації прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур відповідно до цього розділу;
розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів;
здійснення добору на посади прокурорів.
-Генеральний прокурор визначає:
перелік, склад і порядок роботи кадрових комісій Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур;
порядок розгляду кадровою комісією скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та процедуру здійснення дисциплінарного провадження;
порядок прийняття кадровою комісією рішення за результатами дисциплінарного провадження і за наявності підстав, передбачених Законом України «Про прокуратуру», про накладення на прокурора Офісу Генерального прокурора, обласної та окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 1697-VII, Генеральний прокурор видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України. Усі накази Генерального прокурора оприлюднюються державною мовою на офіційному веб- сайті Офісу Генерального прокурора на наступний робочий день після їх підписання з додержанням вимог режиму таємності.
Відповідно до ч. 3 ст. 41 та п. 9-2 ст. 9 Закону № 1697-VII, наказом Генерального прокурора від 01.07.2022 № 113 затверджено Порядок розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, з відповідними змінами внесеними наказами Генерального прокурора від 30.09.2022 № 206, від 26.07.2023 № 200 (далі - Порядок), який розроблений відповідно до пункту 92 частини першої статті 9, частини третьої статті 41 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон) та визначає процедуру розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади (далі - звернення), з метою встановлення наявності або відсутності підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону, для звільнення прокурора з адміністративної посади.
Наказом Генерального прокурора від 19.08.2022 № 161 створено Комісію з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади (далі - Комісія).
Відповідно до Розділу І наказу Генерального прокурора від 01.07.2022 № 113 ( в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дія Порядку не поширюється на відносини щодо розгляду звернень про оскарження дій або бездіяльності прокурора, який обіймає адміністративну посаду, під час виконання ним повноважень на такій посаді (пункт 1).
Розгляд звернень здійснюється Комісією з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади (далі - Комісія), яка утворюється і діє згідно з цим Порядком (пункт 2 розділу І Порядку).
У своїй діяльності Комісія керується Конституцією України, Законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами (пункт 3 розділу І Порядку).
Основними засадами діяльності Комісії є верховенство права, законність, незалежність, відкритість і гласність, колегіальність, змагальність, неупередженість, об`єктивність, дотримання гарантій незалежності прокурора і презумпція невинуватості.
Члени Комісії у своїй діяльності є незалежними від будь-якого незаконного впливу, тиску чи втручання (пункт 4 розділу І Порядку).
Процедура розгляду звернень передбачає такі етапи:
- попередній розгляд звернення та прийняття рішення про відкриття або відмову у відкритті провадження зі встановлення неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для цієї посади (далі - рішення про відкриття або відмову у відкритті провадження);
- проведення в межах провадження зі встановлення неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для цієї посади (далі - провадження), перевірки відомостей, зазначених у зверненні (далі - перевірка у провадженні), та складання висновку щодо наявності або відсутності підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону, для звільнення прокурора з адміністративної посади (далі - висновок у провадженні);
- розгляд висновку у провадженні та прийняття рішення про встановлення або відсутність підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону, для звільнення прокурора з адміністративної посади (далі - остаточне рішення у провадженні) (пункт 6 розділу І Порядку).
Ведення діловодства в Комісії здійснюється згідно з організаційно-розпорядчими актами Генерального прокурора з цих питань (пункт 7 розділу І Порядку).
Остаточне рішення у провадженні приймається Комісією у строк, що не перевищує тридцяти робочих днів з дня складання висновку членом Комісії.
          У строк розгляду звернення, у тому числі перевірки у провадженні, не враховується період тимчасової непрацездатності прокурора, стосовно якого подано звернення, або перебування його у відпустці (пункт 8 розділу І Порядку).
Колегія суддів наголошує, що абзац 1 пункту 8 розділу І Порядку викладено в такій редакції відповідно до наказу Генерального прокурора від 26.07.2023 № 200, яка була чинною в момент здійснення відповідної процедури.
Так, до Комісії звернення керівника Чернігівської обласної прокуратури Гущесова С.В. щодо неналежного виконання керівником Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади надійшло 24.10.2023.
Головою Комісії Мустецою І.В. попередній розгляд звернення Гущесова С.В. доручено члену Комісії Ковальову Є.В., яким 01.11.2023 за результатами попереднього розгляду прийнято рішення про відкриття провадження № 07/1/1-27зв/к-23п-23 стосовно керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1.
Листом від 09.11.2023 № 50-75-4432ВИХ-23, оформленому на бланку Козелецької окружної прокуратури, який надійшов електронним документообігом до Офісу Генерального прокурора 09.11.2023, зареєстрований за № 247777-23, ОСОБА_1 поінформував члена Комісії про перебування у відпустці з 13.11.2023 по 29.11.2023 (17 календарних днів) та клопотав про надання йому можливості надати пояснення до 08.12.2023. Оригінал цього листа надійшов до Офісу Генерального прокурора 28.11.2023 за № 261832-23.
За таких обставин, членом Комісії Ковальовим Є.В. було ініційовано продовження строку перевірки за зверненням на один місяць, врахувавши інформацію позивача про перебування його у відпустці у кількості 17 календарних днів, які не враховуються до строку перевірки згідно з приписами п.8 розділу І Порядку.
Однак позивач, відповідно до Наказу керівника Чернігівської обласної прокуратури №548к від 09.11.2023 р. ОСОБА_1 перебував у додатковій відпустці тривалістю 14 календарних днів з 13 по 26 листопада 2023 року.
Колегія суддів вважає, що судом необґрунтовано не взято до уваги зазначений юридичний факт до уваги, з посиланням на те, що про зменшення днів відпустки з підстав відмови у наданні 3 днів відпустки позивач додатково не повідомляв Комісію, оскільки законодавством в межах відповідної процедури не затверджено такого обов`язку, натомість Комісія має відповідні повноваження і зобов`язана перевіряти відповідну інформацію перед вчинення відповідних процесуальних дій. 
Натомість не підлягають врахуванню пояснення відповідача-1, що рапорт про продовження строку проведення перевірки за зверненням Гущесова С.В. членом Комісії Ковальовим Є.В. підготовлено та передано на підпис Голові Комісії 11.12.2023, тобто в межах встановленого Порядком строку та фактично підписаний Головою Комісії того ж дня, проте дата підписання рапорту про продовження строку проведення перевірки помилково зазначена як 17.12.2023 - з огляду на те, що жодних належних доказів на обґрунтування зазначеного відповідачем надано не було.
Так, відповідно до п.1 розділу 5 Порядку перевірка у провадженні проводиться членом Комісії у місячний строк після його відкриття. У разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений головою Комісії,                           але не більш як на місяць - відповідні зміни внесено відповідно до наказу Генерального прокурора від 26.07.2023 № 200.
Відтак, рапорт про продовження строку проведення перевірки від 17.12.2023 було підписано з порушенням місячного строку, відповідно до вимог пункту 1 розділу V Порядку, що в свою чергу спричинило інші порушення процедури, зокрема: 02.02.2024 року членом Комісії Ковальовим Є.В., з порушенням місячного строку, відповідно до вимог пункту 6 Розділу V Порядку, складено висновок у провадженні; 15.03.2024 року Комісією, в порушення тридцяти робочих днів, відповідно до вимог абзацу 1 пункту 8 розділу І Порядку, прийнято остаточне рішення у провадженні.
Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що комісією під час розгляду звернення порушено доктрину заборони використання «Плодів отруйного дерева», яке виразилося першочергово в продовженні головою Комісії, в порушення вимог Порядку, 17 грудня 2023 року перевірки у провадженні та, як наслідок, складення членом Комісії висновку у провадженні 02.02.2024 з подальшим прийняття 15.03.2024 в порушення строків остаточного рішення в провадженні.
При цьому, суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Положеннями спеціального законодавства, а саме нормами Закону №1697-VII та Закону №113-ІХ, не врегульовано процедуру поновлення на посаді прокурора в разі його незаконного звільнення.
Отже, з метою ефективного відновлення порушених прав позивача та уникнення декларативності судового рішення, існує необхідність субсидіарного застосовування до спірних правовідносин окремих норм КЗпП України.
Так, скасування наказу про звільнення працівника із займаної посади, у силу вимог частини першої статті 235 КЗпП України, є підставою для його поновлення на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.      
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту прав, ніж зазначений в частині першій статті 235 КЗпП України, а отже, установивши, що звільнення відбулося із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі №400/3700/20.
Відповідно до положень статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги в зазначеній частині та наявність підстав для задоволення позивних вимог п: визнання протиправним та скасування рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади 15.03.2024 № 07/1/1-Зп-24 «Про наявність у діяльності керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру», для звільнення з указаної адміністративної посади» та, відповідно, визнання протиправним та скасування наказу виконувача обов`язків керівника Чернігівської обласної прокуратури від 01.04.2024 № 67к «Про звільнення з адміністративної посади ОСОБА_1 » з подальшим поновленням ОСОБА_1 з 02.04.2024 р. на посаді керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області.
Втім, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо задоволення позовної вимоги, яка сформована наступним чином: «Постановити, що всім підприємствам, установам та організаціям незалежно від права власності вважати, що ОСОБА_1 у період часу з 01.04.2024 (дати незаконного звільнення) по дату фактичного поновлення на посаді або призначення на рівнозначній посаді (керівник окружної прокуратури), перерубував на посаді керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області» не підлягають задоволенню з огляду на таке. 
Відповідно до ст. 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Незважаючи на приписи ст. 9 КАС України, позовна заява має містити нормативно-правове обґрунтування позовних вимог - норми права, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Разом з тим, вимога щодо постановлення всім вважати позивача таким, що продовжував виконувати функції керівника Козелецької окружної прокуратури не ґрунтується ні на нормах закону, ні на висновках судової практики, а сформульована на підставі власного суб`єктивного бачення позивача, крім того остання не має механізму виконання та не відповідає завданню адміністративного судочинства - відтак не підлягає задоволенню.
Також, судом критично оцінюються вимоги щодо стягнення з Чернігівської обласної прокуратури витрат, пов`язаних з відправкою позову до суду та переїздом до іншого населеного пункту для участі в судових засіданнях.
Під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку явка сторін обов`язковою не визнавалась.
Так, відповідно до ст. 195 КАС України учасники справи, їх представники мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в тому числі з використанням власних технічних засобів, за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.
Однак відповідних заяв про необхідність проведення судових засідань в режимі відеоконференції матеріали справи не містять.
При цьому, як зауважував відповідач, при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 зазначив, що він зареєстрований і проживає у м. Києві.
Аналогічно в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження витрат, понесених позивачем, пов`язаних з відправкою позову.
Щодо витрат понесених у зв`язку з відправкою позову, суд зазначає наступне.
За нормами частин сьомої, восьмої статті 44 КАС документи (у тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням ЄСІТС, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.
З 18.10.2023 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" № 3200-IX від 29.06.2023.
Крім того, частиною 6 статті 18 КАС України визначено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Відповідно до частини 7 статті 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до ч. 10 ст. 44 КАС України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, на такі документи накладається кваліфікований електронний підпис учасника справи (його представника) відповідно до вимог законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги. Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).
Відтак, вимога про звернення до суду через підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи є обов`язковою для осіб, визначених пунктом 10 Положення про ЄСІТС, та тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.
Отже, надсилання процесуальних документів до суду, в електронному вигляді передбачає використання сервісу Електронний суд, розміщеного за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/login, з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.
Відповідно до пунктів 24 - 27 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, підсистема Електронний суд (далі - Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.
Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.
До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.
Технічні вимоги щодо форм електронних документів та їхніх додатків, обмеження щодо їхнього розміру, формату та інших характеристик встановлюються Інструкцією користувача Електронного суду.
Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду з позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи з використанням підсистеми Електронний суд.
Отже представник відповідача має процесуальну можливість подати розглядувану заяву: 1) в письмовій формі; 2) в електронному вигляді з використанням сервісу "Електронний суд".
При цьому, За даними ЄСІТС ОСОБА_1 з 15.11.2021 має зареєстрований електронний кабінет в ЄСІТС і за допомогою цієї системи має можливість направляти суду та відповідачам всі процесуальні документи, у тому числі і звертатися до суду з позовною заявою. Відтак, позивач, не був побавлений права та можливості використовувати ЄСІТС, що не потребує витрат.
Суд оцінивши докази та дослідивши доводи учасників справи, дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з обласної прокуратури витрат, пов`язаних з відправкою позову до суду та переїздом до іншого населеного пункту для участі в судових засіданнях не підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, з 02.04.2024 по дату фактичного поновлення на посаді, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Частиною першою статті 81 Закону №1697-VII встановлено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством (частина друга статті 81 Закону №1697-VII).
Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина дев`ята статті 81 Закону №1697-VII).
Водночас підпунктом 5 пункту 63 Розділу І Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року №79-VIII розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу доповнено, зокрема, пунктом 26, яким, серед іншого, визначено, що стаття 81 Закону №1697-VII застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Законом України від 19.09.2019 року №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон №113-ІХ), що набрав чинності 25.09.2019 року, запроваджено реформування системи органів прокуратури.
Згідно з приписами частини сьомої статті 81 Закону №1697-VII прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: Прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу.
Судом першої інстанції було встановлено, що в період до 02.04.2025 року позивач перебував на посаді керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області.
Починаючи з 02.04.2025 року позивач переведений на іншу посаду, яка є нижчеоплачуваною ніж посада керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області.
Однак, з урахуванням того, що у суду відсутні відомості щодо фактично виплачених позивачеві сум заробітної плати, у період з 02.04.2024 року по дату винесення рішення у цій справі, що унеможливлює підрахунок різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним стягнути з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1  різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, з 02.04.2024 по дату фактичного поновлення на посаді.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Проаналізувавши обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку та, відповідно, наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених    статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2    ст. 77 КАС України).
Відповідно до ч. 3    ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені   статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС).
Відповідно до ст. 315 за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що підставою скасування рішення першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись статтями 9, 44, 77, 195,   242,  310, 315, 317, 321,   325,   328 - 331, 371 КАС, суд- 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу    ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позовов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Чернігівської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду звернень щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади від 15.03.2024 № 07/1/1-3п-24 «Про наявність у діяльності керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону України «Про прокуратуру», для звільнення з указаної адміністративної посади».
Визнати протиправним та скасувати наказ виконувача обов`язків керівника Чернігівської обласної прокуратури від 01.04.2024 № 67к «Про звільнення з адміністративної посади ОСОБА_1 ».
Поновити ОСОБА_1 з 02 квітня 2024 року на посаді керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області.
Стягнути з Чернігівської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи: 02910114, зареєстрована за адресою: вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, з 02.04.2024 по дату фактичного поновлення на посаді.
Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області.
В іншій частині - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

                        Головуючий суддя                                                  А.Б. Парінов

                              Судді:                                                                      О.О. Беспалов

                                                                                            І.О. Грибан

(повний текст постанови суду виготовлено 30 жовтня 2025 року)