ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" вересня 2025 р.                                   Справа №910/7956/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сітайло Л.Г.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Корсака В.А. 

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.
учасники справи:
ОСОБА_1 (особисто)
представник позивача: ОСОБА_2 
представник відповідача-1: Новицька А.О.
представник відповідача-2: не з`явився
представник відповідача-3: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 (повний текст складено 30.04.2025)
у справі №910/7956/24 (суддя Ковтун С.А.)
за позовом ОСОБА_1 
до 1. Київська обласна державна адміністрація (Київська обласна військова адміністрація)
2. Департамент культури та туризму Київської обласної державної адміністрації
3. Релігійна організація "Релігійна громада парафія на честь Святого великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)"
про визнання недійсним протоколу, статуту, визнання протиправним та скасування розпорядження, скасування запису про державну реєстрацію

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Київської обласної державної адміністрації (Київська обласна військова адміністрація), Департаменту культури та туризму Київської обласної державної адміністрації та Релігійної організації "Релігійна громада парафія на честь Святого великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)" про:
- визнання недійсним статуту Релігійної організації "Релігійна громада парафія на честь Святого великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) смт Коцюбинське Бучанського району Київської області";
- визнання протиправним та скасування розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) від 20.02.2024 №166 "Про реєстрацію статуту релігійної організації "Релігійна громада парафія на честь Святого великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) смт Коцюбинське Бучанського району Київської області";
- скасування запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, 08.03.2024 09:34:35, 1003571070002002511, який міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.06.2024 відкрито провадження у справі №910/7956/24 та вирішено здійснювати її розгляд в порядку загального позовного провадження.
На стадії підготовчого засідання позивачем подано заяву про зміну предмета позову, в якій виклав позовні вимоги у такій редакції:
1. Визнати недійсним протокол №1 загальних зборів Релігійної громади парафії на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви смт Коцюбинське Київської області від 03.02.2024.
2. Визнати недійсним статут Релігійної організації "Релігійна громада парафія на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) смт Коцюбинське Бучанського району Київської області" в новій редакції, зареєстрований розпорядженням голови Київської обласної військової адміністрації від 20.02.2024 №166 "Про реєстрацію статуту релігійної організації "Релігійна громада парафія на честь Святого великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) смт Коцюбинське Бучанського району Київської області" (Київська область, Бучанський район, смт. Коцюбинське, вулиця Пономарьова, 1/1) та на підставі чого внесено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 08.03.2024 09:34:35, 1003571070002002511 (ЄДРПОУ 36383071).
3. Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Київської обласної військової адміністрації від 20.02.2024 №166 "Про реєстрацію статуту релігійної організації "Релігійна громада парафія на честь Святого великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) смт Коцюбинське Бучанського району Київської області" (Київська область, Бучанський район, смт. Коцюбинське, вулиця Пономарьова, 1/1).
4. Скасувати запис про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, 08.03.2024 09:34:35, 1003571070002002511 (ЄДРПОУ 36383071) Релігійна організація "Релігійна громада парафія на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) смт Коцюбинське Бучанського району Київської області" (ідентифікаційний код 36383071), які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Вказана заява прийнята судом до розгляду.
Позовні вимоги мотивовані тим, що проведення загальних зборів (парафіяльних зборів) та ухвалення ними рішення про зміну канонічного підпорядкування Релігійної організації "Релігійна громада парафія на честь Святого великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви смт Коцюбинське Бучанського району Київської області" здійснювалось без дотримання вимог чинного законодавства та з порушенням статуту цієї організації, а тому затверджений ними статут Релігійної організації "Релігійна громада парафія на честь Святого великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) смт Коцюбинське Бучанського району Київської області". Рішення про його реєстрацію (оскаржуване розпорядження) та відповідний запис про реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу є протиправними та підлягають скасуванню.
Обґрунтовуючи доводи про порушення законодавства та статуту при проведені зборів позивач посилається на те, що всупереч статуту релігійної організації, що був чинний станом на 03.02.2024 (редакція від 23.11.2009), настоятель парафії (позивач) не скликав парафіяльні збори, а в самих зборах приймали участь особи, які не є членами парафії. Розпорядження Київської обласної державної адміністрації щодо реєстрації статуту, на думку позивача, прийнято за результатами розгляду документів, які не відповідали вимогам статті 14 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації": документи не містили заяви керівника або уповноваженого представника, оскільки тільки позивач, як керівник релігійної громади або уповноважений ним представник мали право діяти в порядку сомопредставництва; відомості у заяві не відповідали відомостям у поданих документах.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24 у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не доведена не легітимність зборів 03.02.2024 як загальних зборів релігійної громади парафії на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви смт Коцюбинське Київської області, а також нечинність та неправомочність ухвалених ними рішень. Оскільки вимоги про визнання недійсним статуту Релігійної організації "Релігійна громада парафія на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) смт Коцюбинське Бучанського району Київської області" в новій редакції ґрунтуються на доводах щодо неправомочності рішень загальних зборів 03.02.2024, недоведеність такої нелегітимності є підставою для відмови у задоволені цієї вимоги. Також, місцевий господарський суд дійшов висновку, що оскільки розпорядження від 20.02.2024 №166 є ненормативним актом, який вичерпав свою дію, вимога про визнання його недійсним є неефективним способом захисту, у зв`язку з чим у позов в цій частині не підлягає задоволенню. Крім того, на переконання суду першої інстанції не піддягає задоволенню і вимога про скасування запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, 08.03.2024 09:34:35, 1003571070002002511, оскільки ця вимога є похідною вимогою від недійсності протоколу загальних зборів від 03.02.2024 №1, необґрунтованість якої та наведених позивачем на її підтвердження доводів, є підставою для відмови у позові також в частині скасування запису про державну реєстрацію змін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку із нез`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зокрема зазначає, що неправильним є висновок суду першої інстанції щодо бачення членства у Релігійній громаді як суб`єктивне сприйняття. Так, це є констатація відповідних фактів, а сторона відповідачів не спростувала це будь-якими доказами. Висновки суду першої інстанції стосовно недоведеності позивачем легітимності цих зборів не відповідають фактичним обставинам справи.
Також, на переконання скаржника, при ухваленні рішення Господарським судом міста Києва неправильно застосовано висновки Великої Палати Верховного Суду.
Крім того, до апеляційної скарги долучено ряд нових доказів, а саме копії заяв свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та протоколу загальних зборів віруючих громадян (прихожан) Храму на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця та Храму Успіння Божої Матері Київської єпархії Української Православної Церкви смт Коцюбинське Київської області від 03.02.2024.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі №910/7956/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Барсук М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 02.07.2025. Сторонам встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань, протягом 10 днів з моменту отримання даної ухвали. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7956/24.
02.06.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/7956/24.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 заяву суддів Кропивної Л.В., Барсук М.А. та Руденко М.А. про самовідвід від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24 задоволено. Матеріали справи №910/7956/24 передано для визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень статті 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2025 справу №910/7956/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В. Розгляд апеляційної скарги призначено на 30.07.2025.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2025, у зв`язку з перебуванням суддів Буравльова С.І. та Шапрана В.В. з 28.07.2025 до 01.08.2025 у відпустках, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2025 визначено новий склад колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2025 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Владимиренко С.В., Ходаківська І.П. Розгляд апеляційної скарги призначено на 01.09.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2025 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24 відкладено до 15.09.2025.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025, у зв`язку з перебуванням суддів Ходаківської І.П. та Владимиренко С.В. з 15.09.2025 до 19.09.2025 та з 12.09.2025 до 21.09.2025 відповідно, у відпустках, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2025 визначено новий склад колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Корсак В.А., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Корсак В.А.,       Пономаренко Є.Ю.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу
06.06.2025, через систему "Електронний суд", відповідачем-1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24 залишити без змін.
У відзиві відповідач-1 вважає, що твердження, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, неаргументованими та такими, що не підлягають задоволенню.
08.06.2025, через систему "Електронний суд", відповідачем-3 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24 без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Так, у відзиві відповідач-3, зокрема зазначає, що:
- статут Релігійної громади УПЦ смт Коцюбинське в редакції, станом на 03.02.2024, не передбачав фіксованого членства в релігійній громаді (у ньому відсутні будь-який врегульований порядок та чіткі критерії щодо прийняття членів у релігійну громаду, а також порядок їх обліку та ведення реєстру, які б дали можливість чітко ідентифікувати реальну кількість членів релігійної громади); 
- пункт 2.1 статуту Релігійної громади УПЦ смт Коцюбинське в редакції, станом на 03.02.2024, містить аналогічні вимоги до членства в релігійній громаді; 
- ОСОБА_1 не надає доказів того, що участь в загальних зборах Релігійної громади УПЦ смт Коцюбинське 03.02.2024 приймали особи, які не досягли 18 років та/або не проживали в місцевості, де діє релігійна громада.
Крім того, відповідач-3 вважає, що жодні права ОСОБА_1 предметом позову у справі №910/7956/24 порушені не були.

Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення
Щодо долучених позивачем до апеляційної скарги додаткових доказів колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
У силу статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, з метою забезпечення своєчасного розгляду справ і правової визначеності, унеможливлення зловживання процесуальними правами та підвищення ефективності судочинства в цілому, чинним ГПК України встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, визначено стадії судового процесу, запроваджено розумні обмеження, у тому числі щодо подання доказів.
Так, з аналізу наведених вище норм вбачається, що суд апеляційної інстанції може прийняти до розгляду докази, які не були подані стороною до суду першої інстанції, лише у виняткових випадках за умови, якщо учасник справи доведе, що з об`єктивних, незалежних від нього причин не мав можливості подати їх до суду першої інстанції.
Разом з тим, подаючи одночасно з апеляційною скаргою додаткові докази, скаржником взагалі не заявлено клопотання про прийняття їх до розгляду судом апеляційної інстанції з обґрунтуванням об`єктивності та поважності причин, які унеможливили їх подання до суду першої інстанції.
Відсутність вказаного клопотання сторони сама по собі виключає можливість вирішення питання та прийняття судом апеляційної інстанції до розгляду додаткових доказів, у порядку статті 269 ГПК України.
Враховуючи викладене та виходячи з положень статей 80, 269 ГПК України, у колегії суддів відсутні підстави приймати до розгляду подані позивачем до суду апеляційної інстанції додаткові докази.
15.09.2025, через систему "Електронний суд", відповідачем-3 подано клопотання про розгляд справи без участі його представника.
Враховуючи положення частини 12 статті 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, з огляду на те, що явка в судове засідання сторін або інших учасників справи обов`язковою не визнавалась, зважаючи на викладення сторонами своїх доводів і вимог у письмових заявах по суті, а також враховуючи обмежений статтею 273 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача-3, за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 15.09.2025 з`явилися представники позивача та   відповідача-1.
Відповідач-2 свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому чинним законодавством порядку.
Згідно з частинами 3, 8 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.
Таким чином, відповідач-2 повідомлений судом апеляційної інстанції про дату, час та місце проведення судового засідання апеляційним господарським судом, при цьому явка обов`язковою не визнавалась, а тому справа розглядається за його відсутності.
Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача-1 у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Релігійна громада парафії на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви, як об`єднання православних віруючих для задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати християнську віру, заснована у 2009 році.
23.11.2009 загальними зборами віруючих громади прийнято статут релігійної громади парафії на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви (протокол від 23.11.2009 №1), який зареєстровано розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації від 04.02.2010 №98.
Державну реєстрацію релігійної громади парафії на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви, як юридичної особи, проведено 04.02.2010 (свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №4940499).
За статутом релігійна громада парафії на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви є первинним структурним підрозділом Української Православної Церкви (далі - УПЦ) і входить до складу Київської єпархії УПЦ.
Релігійна громада парафії на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви зобов`язалась здійснювати свою діяльність при дотриманні чинного законодавства України, Статуту правління УПЦ, Статуту управління Київської єпархії УПЦ, статуту релігійної громади (пункт 1.4 статуту).
Діяльність парафії поширюється на смт Коцюбинське Київської області (пункт 1.10 статуту).
Структура та управління релігійної громади парафії на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви (далі - парафія) є предметом регулювання розділу ІІ статуту.
Згідно з пунктом 2.1 статуту вищим органом парафіяльного управління є парафіяльні збори, які за посадою очолює настоятель парафії. До складу парафіяльних зборів належать священнослужителі, церковнослужителі, члени парафії, миряни, які досягли 18-річного віку, визнають обов`язковість Статуту про управління УПЦ, регулярно беруть участь у богослужінні, сповідуються та причащаються, перебувають у канонічному послухові до настоятеля і не перебувають під забороною, церковним або кримінальним судом загальної юрисдикції, що забороняє повноцінну участь у богослужбовому житті.
Парафіяльні збори скликаються настоятелем спільно з парафіяльною радою або за благословенням єпархіального архієрея, благочинним, або іншим уповноваженим представником єпархіального архієрея у міру потреби, але не рідше ніж один раз на рік (пункт 2.2 статуту).
Парафіяльні збори вважаються чинними за умови присутності на них не менше 2/3 від числа членів Парафіяльних зборів, рішення яких приймаються простою більшістю голосів. При рівній кількості голосів голос головуючого є вирішальним (пункт 2.4 статуту).
Парафію очолює настоятель, який призначається єпархіальним архієреєм. У своїй діяльності настоятель підзвітний єпархіальному архієрею (пункт 2.13 статуту).
Одними з обов`язків настоятеля є ведення списку парафіяльних зборів (підпункт "б" пункту 2.14 статуту), скликання парафіяльних зборів та головування на них (підпункт "є" пункту 2.14 статуту).
З 2011 року настоятелем парафії був позивач.
Статут релігійної громади парафії на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви, крім критеріїв, які наведені у пункті 2.1, не містив порядок обліку членства осіб у парафії.
03.02.2024 відбулися загальні збори релігійної громади парафії на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви смт Коцюбинське Київської області (далі - Релігійна громада або Парафія). Рішення, що ухвалені цими зборами, оформлені протоколом №1   (далі - Протокол).
Згідно з цим Протоколом на зборах були присутніми 77 осіб, які ідентифікують себе як члени цієї релігійної громади. На розгляд зборів винесені такі питання:
1. Обрання голови і секретаря загальних зборів.
2. Обрання складу лічильної комісії парафіяльних зборів Релігійної громади.
3. Встановлення списку членів загальних зборів Релігійної громади.
4. Зміна підлеглості Релігійної громади у канонічних та організаційних питаннях шляхом входу до складу релігійного об`єднання - Православної церкви України.
5. Зміна найменування Релігійної громади.
6. Зміна місцезнаходження Релігійної громади.
7. Погодження змін до статуту Релігійної громади єпархіальним архієреєм Релігійної громади.
8. Внесення змін та прийняття статуту Релігійної громади шляхом викладення його в новій редакції.
9. Зміни у поминаннях під час здійснення богослужінь.
10. Припинення повноважень керівника Релігійної громади.
11. Обрання складу парафіяльної ради Релігійної громади.
12. Обрання складу ревізійної комісії Релігійної громади.
13. Уповноваження на підписання протоколу загальних зборів.
14. Проведення реєстрації статуту Релігійної громади в новій редакції та державної реєстрації змін до відомостей про Релігійну громаду, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Головою цих зборів обрано ОСОБА_6 , а секретарем - ОСОБА_7 , які підписали Протокол (справжність підписів цих осіб посвідчено нотаріусом 09.02.2024).
З усіх питань збори прийняли позитивні (проголосували "за") рішення, зокрема і з таких:
- вирішили змінити підлеглість Релігійної громади у канонічних та організаційних питаннях шляхом входу до складу релігійного об`єднання - Православної Церкви України, а також визначити, що Релігійна громада канонічно та організаційно підпорядковується Управлінню Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) та Київській Митрополії Української Православної Церкви (Православної Церкви України), є підзвітною єпархіальним зборам та єпархіальному архієрею Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України);
- змінено офіційне найменування релігійної громади, визначивши таке нове найменування: Релігійна організація "Релігійна громада парафія на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) смт Коцюбинське Бучанського району Київської області";
- викладено та прийнято статут Релігійної громади в новій редакції;
- припинено повноваження керівника Релігійної громади ОСОБА_1 ;
- обрано головою парафіяльної ради Релігійної громади ОСОБА_8 на три роки;
- вирішили провести державну реєстрацію статуту Релігійної громади у новій редакції, державну реєстрацію змін до відомостей про Релігійну громаду, уповноважити ОСОБА_8 на представництво Релігійної громади перед органами державної влади.
07.03.2024 ОСОБА_8 звернувся з заявою до Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) щодо реєстрації статуту Релігійної організації в новій редакції.
Київська обласна державна адміністрація (Київська обласна військова адміністрація) прийняла розпорядження від 20.02.2024 №166 "Про реєстрацію статуту релігійної організації "Релігійна громада парафія на честь Святого великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) смт Коцюбинське Бучанського району Київської області)".
08.03.2024 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, номер запису 1003571070002002511.
Позивач вважає вищенаведені загальні збори нечинними та неправомочними, і як наслідок, нову редакцію статуту, реєстрація якої проведена всупереч нормам Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", недійсною, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Як вірно зазначив місцевий господарський суд, певні правові наслідки породжують рішення зборів релігійної громади, які є юридичними фактами. Протокол зборів є документом, який засвідчує їх існування. З огляду на це вимога про визнання недійсним протоколу зборів Релігійної громади є неналежним і неефективним способом захисту.
У той же час, незважаючи на обрання позивачем неналежного способу захисту, зміст рішень зборів від 03.02.2024 як юридичного факту, що породжує правові наслідки, підлягає дослідженню з визначених позивачем мотивів.
Зміна канонічної та організаційної підлеглості є складовою права на свободу думки, совісті та релігії, яке задекларовано, проголошено і гарантовано міжнародним та національним законодавством. Гарантія цього права на національному рівні є складовою конституційних прав та обов`язків (стаття 35 Конституції України), правові механізми та інструменти якого покликаний забезпечити Закон України "Про свободу совісті та релігійні організації". Саме гарантування права на свободу совісті громадянам України та здійснення цього права законодавець відніс до одного із завдань цього Закону.
Станом на 03.02.2024, Закон України "Про свободу совісті та релігійні організації" був чинний в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи" від 17.01.2019 №2673-VIІI (далі - Закон України №2673-VIІI).
Зміни до Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" (далі - Закон), які внесені Законом України №2673-VIІI, стосувались, у тому числі, порядку здійснення права реалізації права релігійної громади на вільну зміну підлеглості у канонічних і організаційних питаннях (стаття 8 Закону) та порядку реєстрації статутів релігійних організацій (стаття 14 Закону).
Декларуючи визнання державою права релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості, законодавець у статті 8 Закону встановив механізм реалізації такого права - шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами (частина 3 статті 8 Закону).
Таким чином, з 2019 року запроваджена законодавча процедура скликання загальних зборів релігійної громади з питань зміни підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту надавала право ініціативи скликання таких зборів членам релігійної громади.
Натомість статут Релігійної громади у редакції 2009 року таких винятків не містив, надаючи виключно настоятелю право скликання парафіяльних зборів з будь-яких питань та головування на них.
Статут релігійної організації як документ, що визначає її дієздатність, є встановлений релігійною громадою обсяг правил, що регулюють її правовий стан, відносини, пов`язані з внутрішнім управлінням, порядок участі у стосунках з іншими особами, у тому числі стосунки в межах ієрархічної та інституційної структури, до якої належить релігійна організація. Попри те, що релігійні організації в Україні є відокремленими від держави (частина 2 статті 5 Закону), релігійні організації, будучи самостійними в питаннях віросповідання, канонічності, інстанційної та ієрархічної організації відносин, повинні додержуватись вимог чинного законодавства і правопорядку (частина 10 статті 5 Закону).
Релігійна громада, як первинна ланка в ієрархічній та інституційній структурі релігійної організації, є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб (стаття 8 Закону). Ця дефініція охоплює таку складову як добровільність, якою є вибір, що робить людина за вільною волею без або не в результаті примусу. Добровільно об`єднавшись громадяни перетворюють власну волю на волю релігійної громади, яка виступає як єдине ціле та переслідує єдину мету - задоволення їх релігійних потреб.
Принцип перетворення волі громадян у волю релігійної громади відображає діалектику релігійної громади як "живої" організації, що може змінюватись в залежності від соціальної формації, а тому наділена автономією, у тому числі і щодо питань організації.
Ухвалюючи Закон України №2673-VIІI законодавець у розділі II "Прикінцеві положення" зобов`язав релігійні організації привести статути (положення) релігійних організацій у відповідність до цього Закону упродовж одного року з дня набрання ним чинності та передбачив, що до приведення статутів (положень) у відповідність до цього Закону релігійні організації керуються положеннями діючих статутів (положень) у частині, що не суперечить цьому Закону.
Велика Палата Верховного Суду від 03.04.2024 у справі №906/1330/21 зробила правовий висновок про те, що у контексті визнаного державою права на вільну зміну релігійною громадою підлеглості у канонічних і організаційних питаннях йдеться про те, що встановлений державою механізм реалізації цього права (шляхом ухвалення рішення загальними зборами) не може бути знівельований встановленням вимог, які фактично унеможливлюють реалізацію самого цього права, навіть якщо ці вимоги відповідають ієрархічній та інституційній структурі релігійної організації.
Отже, право релігійної громади на зміну її підлеглості у канонічних та організаційних питаннях слід розглядати як право людини - члена громади, заснованої на принципі добровільного об`єднання, змінити таку підлеглість, і це право є складовою природнього права людини на свободу віросповідання.
А тому, за умови дотримання встановленого державою механізму реалізації цього права, акти (внутрішні, зовнішні), які встановлюють обмеження, санкціонування (схвалення) або інші процедури ініціювання вирішення питань про зміну підлеглості релігійної громади у канонічних та організаційних питаннях, що суперечать статті 8 Закону, відповідно до розділу II "Прикінцеві положення" Закону України №2673-VIІI, не застосовуються.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що відсутність рішення настоятеля Релігійної громади, яке прийнято відповідно до статуту Релігійної громади у редакції 2009 року, про скликання парафіяльних зборів, не є порушенням процедури скликання зборів, що відбулись 03.02.2024.
Порядок ухвалення загальними зборами релігійної громади рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту є предметом регулювання частини 4 статті 8 Закону, за якою такі рішення ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади.
В розрізі законодавчих передумов правомочності загальних зборів релігійної громади визначним є встановлення складу релігійної громади.
Законодавчий механізм членства у релігійній громаді декларує загальні принципи, на яких воно повинно базуватись, делегувавши порядок та умови його набуття самій релігійній громаді у її локальних нормативних актах. 
Так, за приписами частини 2 статті 8 Закону членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади. Релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням).
Як зазначалось вище, за змістом пункту 2.1 статуту Релігійної громади вищим органом парафіяльного управління є парафіяльні збори, які за посадою очолює настоятель парафії. До складу парафіяльних зборів належать священнослужителі, церковнослужителі, члени парафії, миряни, які досягли 18-річного віку, визнають обов`язковість Статуту про управління УПЦ, регулярно беруть участь у богослужінні, сповідуються та причащаються, перебувають у канонічному послухові до настоятеля і не перебувають під забороною, церковним або кримінальним судом загальної юрисдикції, що забороняє повноцінну участь у богослужбовому житті.
Тобто, статут Релігійної громади у редакції 2009 року визначав тільки загальні умови членства, не передбачаючи окремих формалізованих процедур прийняття нових членів релігійної громади, порядок їхнього обліку, припинення такого членства тощо, що давало б змогу визначити загальний склад Релігійної громади, від якого слід обчислювати дві третини, та ідентифікувати тих чи інших осіб як членів громади.
Як зауважив місцевий господарський суд, наведені позивачем аргументи про неналежність осіб, що прийняли 03.02.2024 участь у зборах, до членства у Релігійній громаді є констатацією його власних вражень як настоятеля Релігійної громади щодо відвідувань цими особами богослужінь та сповідей, перебування у канонічному послухові настоятелю.
Рішення Релігійної громади, ухвалені рішеннями 03.02.2024, вплинули на права позивача на свободу віросповідання як права індивідуально сповідувати релігію. Також внаслідок ухвалених рішень позивач втратив стан настоятеля Релігійної громади. З огляду на це позивач є зацікавленою особою у вирішенні спору, а тому його бачення членства у Релігійній громаді суд першої інстанції оцінив як суб`єктивне сприйняття, яке потребує об`єктивного підтвердження іншими засобами доказування.
А тому сам факт проведення зборів 03.02.2024, що не заперечується сторонами, відсутність фіксованого членства у Релігійній громаді та відсутності будь-яких об`єктивних доказів невідповідності осіб, що прийняли у них участь, вимогам пункту 2.1 статуту Релігійної громади у редакції 2009 року, свідчить про більшу вагомість зафіксованих у Протоколі даних про присутність на зборах 77 членів Релігійної громади і недоведеність зворотних доводів позивача.
Оцінюючи доводи щодо неналежності членів Релігійної громади ОСОБА_6 та ОСОБА_7 внаслідок здійснення ними підприємницької діяльності не в смт Коцюбинське ( ОСОБА_6 - у м. Ірпінь, селище міського типу Гостомель, ОСОБА_7 - у м. Вишневе) колегія суддів вважає за можливе застосувати правові висновки, наведені Великою Палатою Верховного Суду від 03.04.2024 у справі №906/1330/21. 
У цій справі Велика Палата Верховного Суду розмежувала поняття "релігійна громада" і "територіальна громада", вказавши, що вони не є тотожними, та в умовах відсутності врегульованого статутом релігійної громади порядку, який би дозволяв установити її членів, вона застосовує критерій територіального зв`язку як такий, що робить об`єктивно можливим виконання визначеної у статуті умови членства - регулярне відвідування богослужіння (пункт 8.82 постанови). За висновками Великої Палати Верховного Суду незважаючи на нетотожність понять "релігійна громада" та "територіальна громада", територіальному критерію все ж має надаватися певне значення й у питанні членства в релігійній громаді з огляду на законодавче визначення поняття релігійної громади як місцевої релігійної організації, а також з огляду на поширений критерій для визначення членства у релігійній громаді - регулярне відвідування богослужінь, що також є критерієм членства в релігійній громаді (пункт 8.52 постанови). У пункті 8.56 постанови Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок, що статус релігійної громади саме як місцевої релігійної організації покликаний забезпечувати віросповідні потреби вірян насамперед певної місцевості.
У суду відсутні підстави для відступу від цих правових висновків. А тому можлива неналежність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до територіальної громади смт Коцюбинське не є тими обставинами, які унеможливлюють їх членство у Релігійній громаді.
З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду, що позивачем не доведена не легітимність зборів 03.02.2024 як загальних зборів релігійної громади парафії на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви смт Коцюбинське Київської області, а також нечинність та неправомочність ухвалених ними рішень.
Оскільки підстави вимоги про визнання недійсним статуту Релігійної організації "Релігійна громада парафія на честь Святого Великомученика Георгія Побідоносця Київської єпархії Української Православної Церкви (Православної церкви України) смт Коцюбинське Бучанського району Київської області" в новій редакції ґрунтуються на доводах щодо неправомочності рішень загальних зборів 03.02.2024, недоведеність такої нелегітимності є підставою для відмови у задоволені цієї вимоги.
Також, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що вимога про визнання недійсним розпорядження від 20.02.2024 №166 не підлягає задоволенню.
Реєстрація статуту (положення) релігійної організації є формою державного контролю за відповідністю статуту (положення) або діяльності релігійної організації чинному законодавству.
Процедура реєстрації статуту релігійної організації врегульована статтею 14 Закону. За цією нормою для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим (частина 1). Для реєстрації статуту (положення) релігійної громади у новій редакції до органу реєстрації статуту подаються: 1) заява за підписом керівника або уповноваженого представника релігійної громади; 2) статут (положення) релігійної громади у новій редакції (частина 3). До статуту (положення) релігійної громади у новій редакції додатково подаються: 1) належним чином засвідчена копія протоколу (або витяг з протоколу) загальних зборів релігійної громади про внесення змін і доповнень до статуту (положення) релігійної громади, ухвалених відповідно до порядку, визначеного у чинному на момент внесення змін у статут (положення) релігійної громади, із зазначенням списку учасників цих загальних зборів; 2) оригінал чи належним чином засвідчена копія чинної на дату подання документів редакції статуту (положення) релігійної громади, до якого мають бути внесені зміни і доповнення, з відміткою про державну реєстрацію (з усіма змінами, що до нього вносились), та оригінал свідоцтва, виданого органом реєстрації (якщо таке видавалося) (частина 4). Орган, який здійснює реєстрацію, в місячний термін розглядає заяву, статут (положення) релігійної організації, приймає відповідне рішення і не пізніш як у десятиденний термін письмово повідомляє про нього заявникам (частина 19).
Розпорядження від 20.02.2024 №166 є актом місцевої адміністрації (стаття 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації") та є адміністративним актом, оскільки є рішенням індивідуального характеру, що прийнято Київською обласною державною адміністрацією як адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (стаття 2 Закону України "Про адміністративну процедуру").
Відповідно до розпорядження від 20.02.2024 №166 воно набирає чинності з моменту повідомлення релігійної організації, що свідчить про його виконання.
Згідно з частиною 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, обставини, наслідки порушення, такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності.
Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність - можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача.
Ефективним є спосіб захисту, який забезпечує відновлення порушеного права позивача (спричиняє потрібні результати) без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права, повторного звернення до суду задля відновлення порушеного права. Тобто спосіб захисту, який виходячи з характеру спірних правовідносин та обставин справи здатен призвести до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів (має найбільший ефект у відновленні).
Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18).
У постанові від 13.02.2024 у справі №910/2592/19 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті та захищати порушене право чи інтерес. Якщо для реалізації рішення суду необхідно ще раз звертатися до іншого суду й отримувати ще одне рішення це означає, що обраний спосіб захисту є неефективним. Інакше кажучи, застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Саме в такому значенні має розумітися ефективний захист порушених прав особи.
Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Такий висновок викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19.
Наведене також узгоджується з положеннями статті 2 ГПК України, зокрема, завданням суду є вирішення спору, який виник між учасниками справи, у ефективний спосіб з метою запобігання ситуаціям, які б спричинили повторне звернення до суду з іншим позовом, або захисту порушеного права в інший спосіб, тобто вирішення спору між сторонами у такий спосіб, щоб учасники правовідносин не мали необхідності докладати зайвих зусиль для врегулювання спору повторно, або врегулювання спору в іншій спосіб, або врегулювання іншого спору, який виник у зв`язку із судовим рішенням тощо.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 11.09.2019 у справі №826/4509/17 та від 01.04.2020 у справі №520/13067/17 сформувала висновки, відповідно до яких до ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.
Статут релігійної організації, який пройшов реєстрацію, відповідно до статті 14 Закону, є тим документом, що продаються заявником для реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань"). Саме державна реєстрація є офіційним визнанням шляхом засвідчення державою факту зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про юридичну особу. А тому, за приписами статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" судове рішення про визнання недійсним розпорядження про реєстрацію статуту релігійної організації в новій редакції не є підставою для вчинення реєстраційних дій.
Отже рішення, яке виконано на час звернення з позовом до суду (у цьому випадку шляхом проведення державної реєстрації змін до установчих документів) є неефективним способом захисту прав особи (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №483/448/20, від 05.07.2023 у справі №912/2797/21, від 12.09.2023 у справі №910/8413/21).
Таким чином, оскільки розпорядження від 20.02.2024 №166 є ненормативним актом, який вичерпав свою дію, вимога про визнання його недійсним є неефективним способом захисту, у зв`язку з чим у позові в цій частині суд першої інстанції правомірно відмовив.
Крім того, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що не піддягає задоволенню і вимога про скасування запису про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, 08.03.2024 09:34:35, 1003571070002002511, оскільки, як і вимога про визнання недійсним статуту відповідача-3 в новій редакції, ґрунтується на доводах щодо неправомочності рішень загальних зборів 03.02.2024, тобто є похідною вимогою від недійсності протоколу загальних зборів від 03.02.2024 №1, необґрунтованість якої та наведених позивачем на її підтвердження доводів є підставою для відмови у позові також в частині скасування запису про державну реєстрацію змін.
Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга      ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 у справі №910/7956/24 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .
4. Матеріали справи №910/7956/24 повернути до Господарського суду         міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано - 22.09.2025.

Головуючий суддя                                                            Л.Г. Сітайло 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                В.А. Корсак