П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
01 жовтня 2025 року                                                                                              м. Київ
 
Справа № 361/1185/24
            Провадження №22-ц/824/13497/2025
          
Резолютивна частина постанови оголошена 01 жовтня 2025 року
Повний текст постанови складено 02 жовтня 2025 року
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
                                    суддя-доповідач   Стрижеуса А.М., 
                                    суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                    секретаря: Желепи В.В.
 
сторони:         позивач           ОСОБА_1 
відповідач      Товариство з обмеженою відповідальністю «КПП Центр»
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2025 року, постановлену у складі судді Писанець Н.В., суд- 
 
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ТОВ «КПП Центр» про витребування майна із чужого незаконного володіння.
У грудні 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмета позову, в якій просив визнати ТОВ «КПП Центр» недобросовісним набувачем майна -  Дослідний завод Інституту проблем матеріалознавства ім. І.М. Францевича Національної академії наук України загальною площею 32 131,1 м.кв., що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 1767716432106.    
Витребувати від  ТОВ «КПП Центр» на користь ОСОБА_1   майно - Дослідний завод Інституту проблем матеріалознавства ім. І.М. Францевича Національної академії   наук України загальною площею 32 131,1 м.кв., що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 1767716432106.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2025 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КПП Центр» про витребування майна.
 Не погоджуючись з постановленою  ухвалою суду, ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права,  просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, з підстав неповного та поверхневого з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи.
Зокрема вказує, що це різні справи із різними сторонами, з різним предметом спору та з різними підставами.
При цьому суд першої інстанції зробив висновок, що ця  справа є справою з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що не відповідає дійсним обставинам справи, а саме:
Сторони є різними: у справі № 361/7341/21 ОСОБА_1 до ТОВ «КПП Центр», в цій справі ОСОБА_1 до ТОВ «КПП Центр та третьої особи на стороні відповідача Регіональне відділення ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях».
Підстави позову є різними: у справі № 361/7341/21 позивач обґрунтовував свої позовні вимоги ст. 388 ЦК України, у цій справі позивач обґрунтовував позовні вимоги ст. 1212 ЦК України.
Предмети позову є різними: у справі № 361/7341/21 позивач просив суд: витребувати спірне майно у відповідача, у цій справі позивач просить суд: визнати відповідача недобросовісним набувачем та витребувати у відповідача спірне майно.
У відзивах на апеляційну скаргу. ТОВ «КПП  Центр» та Регіональне відділення фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на те що подана апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою.
В судовому засіданні ОСОБА_1 в режимі відеоконференцзв`язку підтримав доводи апеляційної скарги.
Представники ТОВ «КПП Центр» адвокати Піхотний М.Д. та Семенина В.М. заперечували проти доводів апеляційної скарги.
Третя особа Регіональне відділення фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях у відзиві на апеляційну скаргу просили справу розглядати за відсутності представника третьої особи.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того,  що 20 червня 2024 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ТОВ «КПП Центр» про витребування майна, яким у задоволенні позову відмовлено, а тому дійшов висновку, що  провадження у справі позовом ОСОБА_1  до ТОВ «КПП Центр» про витребування майна із чужого незаконного володіння, підлягає закриттю на підставі п 3 ч. 1ст. 255 ЦПК України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.
Згідно із статтею 3 цього Кодексу Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України дає підстави для висновку, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19).
Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року в справі № 146/318/20 (провадження № 61-11374св20)).
Відповідно до зазначеного необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Зазначена процесуальна норма права направлена на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.
Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу» (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).
Підстава позову - це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2023 року у справі № 522/13894/22 (провадження № 61-5564св23)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) вказано, що «згідно з пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».
Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав, зокрема залишати позов без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що  у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного  суду Київської області з позовом, який уточнив у процесі розгляду справи, до ТОВ «КПП Центр» про витребування майна, в якій посилаючись на те, що відповідач ТОВ «КПП Центр» не є добросовісним набувачем спірного майна, позивач вважав, що він має право на витребування майна від відповідача на підставі ст.  388 ЦК України, а тому просив суд витребувати від відповідача ТОВ «КПП Центр» на його користь нерухоме майно  -  Дослідний завод Інституту проблем матеріалознавства ім. І.М. Францевича Національної академії   наук України загальною площею 32 131,1 м.кв., що знаходить за адресою6 Київська область м. Бровари, бул. Незалежності, 34-а, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 1767716432106.
РішеннямБроварського міськрайонного  суду Київської області від 20 червня 2024 року справа № 361/7341/21, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 травня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «КПП Центр» про витребування майна відмовлено.  
У справі №361/1185/24, що переглядається, позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ТОВ  «КПП Центр» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях про витребування майна із чужого незаконного володіння, який уточнив у процесі розгляду справи, в якому просив суд визнати ТОВ «КПП Центр» недобросовісним набувачем майна - Дослідний завод Інституту проблем матеріалознавства ім. І. М. Францевича Національної академії наук України загальною площею 32 137,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1767716432106.
Витребувати від ТОВ «КПП Центр» на користь ОСОБА_1 майно - Дослідний завод Інституту проблем матеріалознавства ім. І. М. Францевича Національної академії наук України загальною площею 32 137,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1767716432106.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач не є добросовісним набувачем, а відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобо`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Таким чином, даною статтею передбачена можливість виникнення недоговірних зобов`язань двох видів: внаслідок безпідставного набуття майна за рахунок іншої особи та внаслідок безпідставного збереження майна за рахунок іншої особи. Умовами виникнення зобов`язань внаслідок безпідставного набуття майна є: збільшення майна у однієї особи; втрата майна іншою особою; причинний зв`язок між збільшенням майна у однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи.
Різниця між позовами, передбаченими статтею 1212 ЦК України  та статтею 388 ЦК України, полягає в підставі для захисту та предметі вимог: позов за статтею 1212 ЦК України  (кондикційний позов) стосується повернення отриманого майна або коштів, коли відсутня правова підстава для цього, тоді як позов за статтею 388 ЦК (віндикаційний позов) стосується витребування майна з чужого незаконного володіння, коли це майно вибуло з володіння законного власника.
Враховуючи викладене, дослідивши сторони, підстави та предмет спору у справах № 361/7341/21 та  № 361/1185/24, що переглядається, колегія суддів вважає що підстави позовів у наведених справах не є тотожними,   доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно  закрив провадження у цій справі, знайшли своє підтвердження та є обґрунтованими.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390  ЦПК  України, суд-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:                                                                 А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                                                    Л.Д. Поливач
 
                                                                                               О.І. Шкоріна