ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 вересня 2025 року           справа №200/827/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі № 200/827/25 (головуючий І інстанції Михайлик А.С.) за позовом Трун Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                         В С Т А Н О В И В :

Трун Ольга Валентинівна в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просила:  
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії № 057350009080 від 27.01.2025;
- зобов`язати призначити пенсію відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 19.01.2025, зарахувавши до пільгового стажу за Списком 2 період роботи з 23.02.2004 по 25.01.2021.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Пенсійного фонду в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії № 057350009080 від 27.01.2025; 
- зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду в Житомирській області  розглянути повторно заяву позивача про призначення пенсії від 19.01.2025 із зарахуванням до пільгового (спеціального) стажу періоду роботи з 23.02.2004 по 25.01.2021 на підставі  відомостей  трудової книжки та із врахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні; 
- в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову через повне з`ясування обставин.
Апелянт зазначив, що відсутні підстави для зарахування спірного періоду роботи позивача до пільгового з підстав, визначених спірним рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії № 057350009080 від 27.01.2025.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач 19.01.2025 звернулася через ВЕБ портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.
Заяву позивача про призначення пенсії за віком за принципом екстериторіальності опрацьовано  Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській  області, що є відповідачем у справі. 
Рішенням від 27.01.2025 № 057350009080 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах  по Списку № 2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з ненастанням пенсійного віку (55 років) та відсутності необхідного пільгового стажу (10 років). 
Згідно з рішенням пенсійний вік, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) (Список №2), становить 55 років. Вік заявника 53 роки. Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058 (Список №2), становить 25 років. Необхідний пільговий стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058 (Список №2), становить 10 років.  Під час опрацювання заяви позивача визначено, що страховий стаж становить 32 роки 03 місяці 21 день, пільговий стаж по списку   №2 — 7 місяців 26 днів.
В рішенні від 27.01.2025 зазначено, що до пільгового стажу відповідно до записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 12.03.1991 не зараховано періоди роботи в державному підприємстві «Добропіллявугілля» відокремлений підрозділ «Шахта «Новодонецька» з 23.02.2004 по 25.01.2021, оскільки відсутня довідка про підтвердження вищезазначеного пільгового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до додатку №5 п.20 Порядку №637, відсутні накази про результати атестації робочих місць. Рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи, яка створена при Головних управліннях Пенсійного фонду України, що дає право на призначення пенсії, відсутнє.
Відповідно до розрахунку РС-право до пільгового стажу за Списком № 2 зарахований період з  26.01.2021 по 21.09.2021 тривалістю 8 місяців 23 дні. 
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон №1058-IV).
За п. 2 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV від 09.07.2003  в редакції чинній до 01.01.2018, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: серед іншого, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього  Закону  в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених  Законом України «Про пенсійне забезпечення».
За пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015   №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники,   працівники, зайняті повний робочий день на  інших  роботах із шкідливими і важкими  умовами  праці,  -  за  списком  N 2 виробництв, робіт, професій, посад  і  показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами  атестації  робочих місць: 
 чоловіки - після досягнення 55 років і при  стажі  роботи  не менше 25 років, з них не менше 12 років 6  місяців  на  зазначених роботах; 
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років та збільшено тривалість страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 20 років до 25 років.
Верховною Радою України ухвалено Закон № 2148-VIII від 03.10.2017, яким доповнено Закон № 1058-ІV розділом XIV-І, пункт 2 частини другої   статті 114 якого визначає: «працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за  списком № 2  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
Законом №2148-VIII викладено у новій редакції пункт 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, згідно з яким пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
В силу спеціальної вказівки у Законі №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.
Рішенням Конституційного суду № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають   Конституції України   (є неконституційними), стаття   13, частина друга статті   14, пункти «б»-«г» статті   54 Закону № 1788-XII  зі змінами, внесеними   Законом № 213-VIII   (пункт 1 рішення), наведені положення Закону № 1788-ХІІ втратили чинність з дня ухвалення рішення (пункт 2 резолютивної частини рішення). 
Конституційний Суд України в рішенні у справі 1-р/2020 зазначив, що зміни, внесені до ст. 13 Закону № 1788 Законом № 213-VIII вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію, стаття 13,  частина друга  статті 14,  пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом  № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать  частині першій  статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
  У пункті третьому резолютивної частини рішення КСУ від 23.01.2020 № 1-р/2020 встановлений порядок виконання цього рішення шляхом застосування положень  Закону № 1788-XII  в редакції до внесення змін  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015   № 213-VIII  для осіб, які працювали до 01.04.2015 (набрання чинності  Законом № 213-VIII) на посадах, визначених у вказаних нормах.
За пунктом 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за N 1451/1173, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
У період роботи позивача діяли Списки № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість   в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджені постановою Кабінету Міністрів України   від 16.01.2003 36  та постановою Кабінету Міністрів України N 461 від 24.06.2016.
За ст. 62 Закону України № 1788, п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За п. 3 цього Порядку за відсутності  трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні   необхідні   записи   або   містяться неправильні чи неточні записи   про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За пунктом 20 Цього Порядку у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.   
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому  пункту 18  цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Щодо пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії, суд враховує наступне. 
З  01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 2 регламентувались одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції Закону № 213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону № 2148-VIII. Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).
Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020   №1-р/2020" у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.
Тобто, з 23.01.2020 правила призначення пенсій за Списком №1 регламентуються одночасно пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІу редакції до внесення змін Законом №213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114Закону №1788-ХІІ у редакції Закону №2148-VIII.
Відносно позивача правила вказаних нормативних положень містять розбіжність у величині показника вікового цензу, що є однією з умов призначення пенсії жінкам за Списком №2, який становить 50 років за пунктом «б» частини першої статті13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та 55 років за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1788-ХІ у редакції Закону №2148-VIII.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Верховний Суд в рішенні від 21.04.2021 у зразковій справі №360/3611/20, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021, посилаючись на правову позицію Великої палати Верховного суду в постанові у справі 520/15025/16-а, під час вирішення справи з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на підставах, що визначені одночасно положеннями п. 2 частини другої ст. 114 Закону № 1058 та п. «б» ст. 13 закону № 1788,  застосував до спірних правовідносин норми п. «б» ст. 13 Закону № 1788, як такі що містять більш сприятливі умови призначення пенсії особі.
В рішенні у зразковій справі № 360/3611/20 Велика палата Верховного суду  зазначила, що суперечність положень Законів України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV в частині врегулювання питань призначення пенсій на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод   від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі Щокін проти України).
Велика Палата Верховного суду у зразковій справі № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що  в такому випадку  підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ   з урахуванням рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим для особи, а не   Закону № 1058-ІV. 
В рішенні у зразковій справі судом визначені обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права:
а) позивач - особа, яка звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23.01.2020 з підстав, визначених статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;
на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років;
набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;
б) відповідачем є орган Пенсійного фонду України, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.
При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оскільки обставини справи № 200/827/25 в частині вимог, що стосуються призначення пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення 50 років відповідають визначеним у зразковій справі обставинам, суд визначає як безпідставні доводи відповідача про недосягнення позивачем  віку призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та вважає  рішення  відповідача про відмову у призначенні пенсії з підстав недосягнення нею  віку призначення пенсії протиправною. 
Під час надання оцінки правомірності неврахування відповідачем до пільгового стажу позивача періоду її роботи з 23.02.2004 по 25.01.2021 суд виходить із змісту документів, що розглядалися відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії. На виконання ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України суд враховує висновки Великої палати Верховного суд , наведені у постанові від 19.02.2020 по справі 520/15025/16а, відповідно до яких:
«…основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників»; 
«…атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII – «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера»; 
«….непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник».
Отже, при вирішенні питання щодо наявності підстав для врахування періодів, визначених у позові   суд виходить із того, що задля встановлення наявності підстав  для   їх врахування  належить  встановити достатність записів трудової книжки для встановлення характеру виконуваної позивачем роботи  та їх включення до  затверджених постановами  Кабінету  міністрів України переліків робіт що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Згідно з трудової книжкою позивача   НОМЕР_2 позивачка 23.02.2004 прийнята на роботу до відокремленого  підрозділу «Шахта «Новодонецька» Державного підприємства «Добропіллявугілля» учнем лампівника до дільниці вентиляційної техніки безпеки (запис 11), 23.04.2004 -переведена лампівником 2 розряду  дільниці вентиляційної техніки безпеки (запис 12), 25.01.2021 – звільнена за переводом (запис № 14). Трудова книжка містить відомості про реорганізацію ДП «Добропіллявугілля» з 01.11.2011 та створення на базі відокремленого підрозділу «Шахта «Новодонецька» структурного підрозділу ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» Шахта «Новодонецька» (запис № 13).
Згідно з Переліком професій та посад працівників, яким підтверджено право на пільгове забезпечення  за Списком № 2, що є додатком до наказу № 97/п від 01.02.2000 професію лампівника атестовано за кодом 20101000а-13357, Переліки професій та посад працівників, яким підтверджено право на пільгове забезпечення  за Списком № 2, що є додатками до наказів № 99-в  від 28.01.2005, № 26-ОТ від 22.01.2015, № 21-ОП від 20.01.2020 містять професію лампівника ділянки ВТБ (лампова).
Індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5 містять  відомості по спеціальному стажу позивача:
за 2004 рік: місяць завершення грудень 2004 року, 9 місяців, код ЗПЗ013Б1, код страхувальника 26319466 (відокремлений підрозділ «Шахта «Новодонецька» Державного підприємства «Добропіллявугілля»);
за 2005 рік: місяць завершення травень 2005 року, 5 місяців, код ЗПЗ013Б1, код страхувальника 33371660 (відокремлений підрозділ "Шахта"Новодонецька" Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія");
за 2005 рік: місяць завершення грудень 2005 року, 7 місяців, код ЗПЗ013Б1, код страхувальника 26319466 (відокремлений підрозділ "Шахта "Новодонецька" Державного підприємства "Добропіллявугілля");
за 2006-2009 роки: місяць завершення грудень 2006-2010 років, 12 місяців на рік, код ЗПЗ013Б1, код страхувальника 26319466 (відокремлений підрозділ "Шахта "Новодонецька" Державного підприємства "Добропіллявугілля");
за 2010 рік: з 01 по 27 січня, 27 днів, код ЗПЗ013Б1, код страхувальника 26319466 (відокремлений підрозділ "Шахта "Новодонецька" Державного підприємства "Добропіллявугілля");
з 01.04.2013  по 31.03.2020, з 01.06.2020 по 30.06.2020, з 01.08.2020 по 25.01.2021 року, код ЗПЗ013Б1, код страхувальника 37014600 (товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля), 
за період з 01.04.2020 по 09.04.2020, 9 днів, код КЗП084В1, з 10.04.2020 по 30.04.2020, 21 день, код ЗПЗ013Б1, код страхувальника 37014600 (Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля»),  
за період з 01.05.2020 по 14.05.2020, 14 днів, код ЗПЗ013Б1, з 15.05.2020 по 31.05.2020, 17 днів, код КЗП084В1, код страхувальника 37014600 (Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля”, 
за період з 01.07.2020 по 01.07.2020, 1 день, код ЗПЗ013Б1, з 02.07.2020 по 06.07.2020, 5 днів, код КЗП084В1, за період з 13.07.2020 по 31.07.2020, 19 днів, код ЗПЗ013Б1, код страхувальника 37014600 (Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля»).
Згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства:
код підстави КЗП084В1 визначає, що у порядку, визначеному колективним договором, власник або уповноважений ним орган у разі простою підприємства, установи, організації з не залежних від працівників причин може надавати відпустку без збереження заробітної плати або з частковим її збереженням. До загального стажу роботи враховується весь період перебування у таких відпустках. До стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, зараховується лише місячний термін цієї відпустки в календарному році
код підстави ЗПЗ013Б1 визначає працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього  Закону: на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам
В період роботи позивача з 23.02.2004 по 25.01.2021 були чинними Списки № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 та постановою КМУ № 461 від 24.06.2016, що включають лампівників.
Суд не бере до уваги доводи відповідача про неможливість врахування до пільгового стажу роботи позивача періоду  її роботи 23.02.2004 по 25.01.2021 з підстав відсутності уточнюючої довідки, оскільки відповідно до пункту 20 Порядку № 637 наявність  такої довідки вимагається у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах. 
Суд враховує, що записи трудової книжки про роботу позивача в період з 23.02.2004 по 25.01.2021, відомості наказів про проведення атестації робочих місць та відомості про спеціальний стаж в Індивідуальних відомостях про особу - є достатніми для зарахування до спеціального стажу періодів роботи позивача  з 23.02.2004 по 25.01.2021.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного Управління Пенсійного фонду в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії № 057350009080 від 27.01.2025; 
- зобов`язання Головне Управління Пенсійного фонду в Житомирській області  розглянути повторно заяву позивача про призначення пенсії від 19.01.2025 із зарахуванням до пільгового (спеціального) стажу періоду роботи з 23.02.2004 по 25.01.2021 на підставі  відомостей  трудової книжки та із врахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже,  спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі № 200/827/25 за позовом Трун Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 22 вересня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                           А.В. Гайдар

                                                                                                  Е.Г. Казначеєв