КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/25639/13-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/824/10091/2025
 
П О С Т А Н О В А

 
Іменем     України
 
17 вересня 2025 року                                                                                
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді                Кашперської Т.Ц.,
суддів                                     Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
за участю секретаря              Діденка А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Пономаренко Н.В. в м. Київ 13 березня 2025 року, повний текст складено 18 березня 2025 року, у справі за заявою ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт», заінтересовані особи ОСОБА_2 , Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, 
 
в с т а н о в и в :
 
В листопаді 2024 року заявники ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» звернулися до суду з даною заявою, просили замінити стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа № 761/2639/13-ц, виданого 06 лютого 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінбанк» суми боргу в розмірі 2 064 678,04 грн.
Заява мотивована тим, що на примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року в справі № 761/25639/13-ц за позовом ПАТ «Фінбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яким з відповідачів стягнуто солідарно на користь ПАТ «Фінбанк» заборгованість, видано виконавчий лист. Постановою заступника начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 29 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 за даним виконавчим листом. 
02 березня 2016 року ПАТ «Фінбанк» та ТОВ «ФК «Авістар» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги за договором про надання відкличної невідновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К від 29 грудня 2011 року, укладеного ПАТ «Фінбанк» з ОСОБА_2 
13 вересня 2016 року ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги за договором про надання відкличної невідновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К від 29 грудня 2011 року, укладеного ПАТ «Фінбанк» з ОСОБА_2 
ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» на підставі договору № 13/09/16 від 13 вересня 2016 року переуступило право вимоги ОСОБА_4 . 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року в межах справи № 761/25639/13-ц стягувача ПАТ «Фінбанк» в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 було замінено на ОСОБА_4 .
Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі № 761/20611/17 договір № 13/09/16 від 13 вересня 2016 року  про відступлення права вимоги між ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» та ОСОБА_4 було визнано недійсним. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2020 року в межах справи № 761/25639/13-ц було задоволено заяву ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» та замінено стягувача ОСОБА_4 в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 на ТОВ «ФК «Гровінг Стейт».
29 травня 2023 року ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав вимоги № 29-05/23, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги, зокрема, стягненої з ОСОБА_2 згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року у справі № 761/25639/13-ц заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К від 29 грудня 2011 року в сумі 2 062 957,54 грн. та 1720,50 грн. судового збору, а всього 2 064 678,04 грн., а також суми інфляційних збитків та 3 % річних.
20 листопада 2024 року між сторонами була укладена додаткова угода, згідно з якою було визначено строк для здійснення розрахунків за договором до 20 листопада 2029 року, та акт прийому-передачі прав вимоги, згідно з яким та у відповідності до п. 3 договору ОСОБА_1 були передані права вимоги. Таким чином, ОСОБА_1 як новий кредитор має право вимоги до боржника ОСОБА_2 щодо стягнення суми боргу в розмірі 2 064 678,04 грн. в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 06 лютого 2014 року.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.
 
Заявник ОСОБА_1 не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, замінивши стягувача ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 06 лютого 2014 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінбанк» суми боргу в розмірі 2 064 678,04 грн.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, звертала увагу, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року в справі № 761/25639/13-ц розірвано договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К від 29 грудня 2011 року, укладений ПАТ «Фінбанк» із ОСОБА_2 , стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінбанк» заборгованість за договором невідновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К від 29 грудня 2011 року в сумі 2 062 957,54 грн. та судовий збір в розмірі 1720,50 грн., в цій частині рішення не оскаржувалось і набрало чинності. Таким чином, відносини сторін із надання послуг банківської установи припинилися та залишилися відносини із повернення боргу.
Також судом було встановлено, що згідно з укладеним між сторонами договором, відступаються права вимоги фіксованої суми заборгованості, строк виконання якої настав, а саме 8 820 588,69 грн., стягнутої рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року в справі № 761/25639/13-ц заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К від 29 грудня 2011 року в сумі 2 062 957,54 грн. та 1720,50 грн. судового збору, а всього 2 064 678,04 грн., нарахованої за період з 30 вересня 2013 року по 29 травня 2023 року (3528 днів) суми 3 % річних в розмірі 598 201 грн. та витрат від інфляції в розмірі 6 157 709,65 грн. (п. 1 договору).
При цьому, згідно п. 2 вказаного договору, відступлення здійснюється за «номіналом боргу», у відповідності до правової позиції Верховного Суду України щодо відсутності відносин факторингу у таких угодах. За відступлення права вимоги за цим договором новий кредитор ( ОСОБА_1 ) сплачує первісному кредитору ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» грошові кошти у розмірі 8 820 588,69 грн. у строк, визначений у додатковій угоді.
Таким чином, договором поступки прав вимоги не передбачено будь-яких додаткових нарахувань, здійснена поступка фіксованої заборгованості за «номіналом боргу». 
Посилалася на правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року в справі № 909/968/16, у якій зроблено чітке розмежування договорів факторингу, де визначений спеціальний суб`єкт, та цесії, де суб`єктом може бути будь-яка фізична або юридична особа.
Вказувала, що з аналізу ст. 512 - 518 ЦК України можна зробити висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення прав вимоги: відповідно до ст. 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продажу з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України). 
Вказувала, що подібні висновки містяться у численних постановах Верховного Суду, зокрема в постанові від 03 червня 2020 року в справі № 916/1410/19.
Велика Палата Верховного Суду жодного разу не відступила від висновків у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 щодо розмежування факторингу та договору цесії (купівлі-продажу), суб`єктного складу сторін.
Виходячи з правових висновків Верховного Суду, укладений між сторонами договір поступки прав вимоги не є договором факторингу, а тому набувачем прав може бути ОСОБА_1 , яка не є спеціальним суб`єктом. 
Вказувала, що судом першої інстанції було помилково застосовано ст. 1054 ЦК України, п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», що не підлягають застосуванню до відносин сторін, допущено порушення ст. 512 - 518, 656 ЦК України.
 
Від ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заінтересована особа просила поновити строк на подання даного відзиву, оскільки 07 липня 2025 року ОСОБА_2 та адвокатським бюро «Микити Чекмана» було укладено договір про надання правничої допомоги. Відповідач не отримувала копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та була позбавлена об`єктивної можливості на подання відзиву. Про розгляд справи вона дізналась на веб-сайті судової влади України. Після укладення договору про надання правничої допомоги адвокат ознайомився з матеріалами справи у Київському апеляційному суді, в зв`язку з чим в судовому засіданні 23 серпня 2025 року представником боржника було висловлено намір подати відзив на апеляційну скаргу, що стало підставою для оголошення перерви в судовому засіданні.
 
Враховуючи, що право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, апеляційний суд продовжує строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та приймає його.
 
У відзиві ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що згідно правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року в справі № 465/646/11, від 08 листопада 2023 року в справі № 206/4841/20 відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ст. 512, 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор-банк або інша фінансова установа; в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду також висловилась щодо можливості відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами не тільки на користь фінансових установ, але й фізичних осіб лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебуває у процедурі ліквідації.
Отже, у даному випадку не досліджується правова природа договору - договір факторингу чи цесії, важливим є те, що вказаний договір є договором відступлення права вимоги за кредитним договором, у якому відбулася заміна кредитора, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги.
Вважала необґрунтованим твердження апелянта про те, що відносини сторін із надання послуг банківської установи були припинені, залишились відносини із повернення боргу, так як новому кредитору відступаються права вимоги саме за кредитним договором.
Таким чином, відповідно до договору про відступлення права вимоги № 29-05/23 права вимоги переходять від одного кредитора до іншого, що в свою чергу є неприпустимим, в зв`язку з тим, що новий кредитор ОСОБА_1 не є спеціальним суб`єктом у відповідності до вимог закону.
 
ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_6 подано заперечення проти відзиву на апеляційну скаргу, у якому викладено власні доводи проти аргументів ОСОБА_2 
 
16 вересня 2025 року до апеляційного суду представником ОСОБА_6 подано клопотання про долучення до матеріалів справи копію витягу з Державного реєстру фінансових установ від 05 квітня 2021 року, згідно з яким ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» виключена з даного реєстру на підставі рішення щодо виключення інформації з Державного реєстру фінансових установ від 02 квітня 2021 року № 21/782-пк, у задоволенні якого апеляційним судом було відмовлено, з огляду на те, що заявником не було доведено неможливості подати даний доказ до суду першої інстанції. 
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
 
З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року в справі № 761/25639/13-ц за позовом ПАТ «Фінбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості, вказаний позов задоволено, а саме: розірвано договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К від 29 грудня 2011 року, укладений між ПАТ «Фінбанк» та ОСОБА_2 ; стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_7 солідарно на користь ПАТ «Фінбанк» заборгованість за договором невідновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К від 29 грудня 2011 року в сумі 2062957,54 грн.; стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_7 на користь ПАТ «Фінбанк» судовий збір в розмірі по 1720,50 грн. з кожного.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_7 , рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року в справі № 761/25639/13-ц скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за договором, та стягненні судового збору з ОСОБА_3 , та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні таких вимог (а. с. 66 - 70 т. 2).
Постановою заступника начальника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Андросович Н.В. від 29 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 за даним виконавчим листом.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року замінено стягувача ПАТ «Фінбанк» на ОСОБА_4 у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа № 761/25639/13-ц, виданого 06 лютого 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фінбанк» суми боргу в розмірі 2 064 678,04 грн. (а. с.129 - 131, 209 - 211 т. 4).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2020 року замінено сторону стягувача ОСОБА_4 на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа № 761/25639/13-ц, виданого 06 лютого 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінбанк» суми боргу в розмірі 2 064 678,04 грн. (а. с. 90 - 92 т. 5)
29 травня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги №29-05/23 (а. с. 132 т. 4), відповідно до умов якого первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги за кредитним договором №56/12/11-К від 29 грудня 2011 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Фінбанк», відповідно до якого банк надав боржнику грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а боржник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. Відступлено права вимоги фіксованої суми заборгованості, строки виконання якої настав, а саме: 8 820 588,69 грн., в тому числі стягнутої згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року у справі №761/25639/13-ц заборгованості за договором невідновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К від 29 грудня 2011 року в сумі 2 062 957,54 грн. та 1720,50 грн. судового збору, а всього 2 064 678,04 грн., а також нарахованої за період з 30 вересня 2013 року по 29 травня 2023 року (3528 днів) суми 3% річних в розмірі 598 201,00 та витрат від інфляції в розмірі 6 157 709,65 грн. (п. 1 договору).
При цьому, згідно п. 2 вказаного договору, відступлення здійснюється за номіналом боргу, у відповідності до правової позиції Верховного Суду України щодо відсутності відносин факторингу у таких угодах. За відступлення права вимоги за цим договором новий кредитор ( ОСОБА_1 ) сплачує первісному кредитору (ТОВ «ФК «Гровінг Стейт») грошові кошти у розмірі 8 820 588,69 у строк, визначений у додатковій угоді.
20 листопада 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода, згідно з якою був визначений строк для здійснення розрахунків за договором до 20 листопада 2029 року, та акт прийому-передачі прав вимоги, згідно з яким та у відповідно до п. 3 договору ОСОБА_1 було передані права вимоги (а. с. 133 - 134 т. 5).
Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження ВП НОМЕР_3 знаходиться у стані примусового виконання (а. с. 161 т. 5).
 
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
 
Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
 
Згідно із частинами першою-другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
 
Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
 
Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
 
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 344/14408/15-ц, від 29 червня 2022 року у справі № 2-2830/10).
 
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).
 
Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від  25  червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17).
 
У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 Велика Палата Верховного Суду зазначила (пункти 27-130), що реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
 
Відмовляючи ОСОБА_1 в заяві про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив із того, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.
 
Апеляційний суд не може погодитися з даними висновками, виходячи з наступного.
 
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, провадження № 14-308цс18).
 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зазначено, що вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом з урахуванням положень статей 74 - 79, 86 ГПК України, тобто за перевірки та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 0809/5034/2012 (провадження № 61-16862св23), від 07 травня 2025 року у справі № 2-213/10 (провадження № 61-1274св25). 
 
З огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18, від яких не відступила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2023 року у справі № 206/4841/20, договір відступлення прав вимоги (цесія) від 29 травня 2023 року є оспорюваним правочином, тобто правочином, недійсність якого прямо не встановлена законом, але одна з його сторін або інша зацікавлена особа можуть оспорити цей правочин з підстав, передбачених законом.
 
Разом із тим відомостей про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 29 травня 2023 року між ТОВ «ФК «Гровінг Стейт» і  ОСОБА_8 матеріали справи не містять.
 
Суд першої інстанції залишив поза увагою, що за договором про відступлення прав вимоги № 29-05/23 від 29 травня 2023 року, укладеним ОСОБА_1 з ТОВ «ФК «Гровінг Стейт», відступлене право вимоги лише фіксованої суми заборгованості, строк виконання якої настав, а саме 8 820 558,69 грн., які складаються із суми 2 062 957,54 грн., стягнутої рішенням суду від 16 грудня 2013 року у справі № 761/25639/13-ц, а також нарахованої за період з 30 вересня 2013 року по 29 травня 2023 року суми 3 % в розмірі 598201 грн. та втрат від інфляції в розмірі 6157709,65 грн., а право надавати фінансові послуги за кредитним договором не відступалось. 
 
Також суд першої залишив поза увагою, що заявниками подано заяву про заміну стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа № 761/2639/13-ц, виданого 06 лютого 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фінбанк» визначеної судом суми боргу в розмірі 2 064 678,04 грн.
 
Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21), на яку послався суд першої інстанції, та у постанові Верховного Суду від 07 травня 2025 року у справі № 2-213/10 (провадження № 61-1274св25), відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.
Суд першої інстанції не врахував, що на підставі рішення Правління НБУ від 27 квітня 2017 року № 275-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Фінбанк» виконавча дирекція ФГВФО рішенням від 27 квітня 2017 року № 1810 запровадила процедуру ліквідації ПАТ «Фінбанк», який є первісним кредитором за договором невідновлювальної кредитної лінії № 56/12/11-К від 29 грудня 2011 року, а ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» виключена з Державного реєстру фінансових установ 02 квітня 2021 року.
Враховуючи вищевикладене у сукупності, а саме передачу прав вимоги не за кредитним договором з правом нарахування процентів, а фіксованої суми заборгованості, а також ті обставини, що первісний кредитор ПАТ «Фінбанк» перебував у процедурі ліквідації, заміна стягувача в спірних правовідносинах не суперечить висновкам, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), у якій Велика Палата Верховного Суду зробила загальний висновок, який надалі застосувала у постанові від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц (провадження № 14-16цс20), про те, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме - кредитор-банк або інша фінансова установа; правових висновків, викладених у постанові від 08 листопада 2023 року у справі №206/4841/20, у якій Велика Палата Верховного Суду вкотре наголосила на сформульованій правовій позиції, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ; відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.
 
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із прийняттям нової постанови про задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.
 
Разом із тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона може бути набувачем прав, оскільки договір № 29-05/23 від 29 травня 2023 року є саме договором про відступлення прав вимоги та не містить ознак факторингу, відхиляються апеляційним судом як безпідставні, позаяк в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції зазначені обставини щодо юридичної природи даного договору як договору факторингу не встановлювались.
 
Доводи відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу відхиляються апеляційним судом, оскільки вони зводяться до підтримання помилкових висновків суду першої інстанції із посиланням на нерелевантні правові висновки Верховного Суду, які враховувалися судом першої інстанції при постановленні даної ухвали.
 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 605,60 грн.
 
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, 
 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 ,  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.
Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа № 761/25639/13-ц, виданого 06 лютого 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фінбанк» суми боргу в розмірі 2 064 678,04 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови складено 18 вересня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                  Кашперська Т.Ц.
 
Судді:                                                                                                             Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                                        Яворський М.А.