ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 жовтня 2025року
м. Київ
справа № 721/1001/22
провадження № 51-1315 км 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                           ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора                               ОСОБА_5 ,
захисника                               ОСОБА_6 ,
у режимі відеоконференції:
засудженого                           ОСОБА_7 ,
представника
потерпілої  
ОСОБА_8 - адвоката               ОСОБА_9 ,
представника
потерпілої  
ОСОБА_10 - адвоката             ОСОБА_11 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 10 січня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022262060000370, за обвинуваченням 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Путила Путильського району Чернівецької області та жителя      АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Вирішено цивільний позов, питання процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 10 січня 2025 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_10 залишено без задоволення, а скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 задоволено частково. Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 змінено, перекваліфіковано його дії з ч. 1 ст. 115 на ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За встановлених апеляційним судом обставин, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за вбивство, вчинене через необережність за таких обставин.
Так, 28 вересня 2022 року приблизно о 00:50 год, ОСОБА_7 перебуваючи на території свого господарства АДРЕСА_1 , побачивши, як до його господарства прийшов ОСОБА_12 , який на ґрунті неприязних відносин, перебуваючи на вулиці перед вхідними воротами, почав кликати засудженого вийти на вулицю. У свою чергу, ОСОБА_7 , взявши до рук мисливську зброю, вийшов з приміщення будинку, та, перебуваючи на подвір`ї власного господарства, здійснив не менше двох пострілів вгору, однак потерпілий продовжив словесний конфлікт, знаходячись біля хвіртки воріт. У подальшому ОСОБА_7 , з метою залякування потерпілого, без наміру заподіяння йому смерті чи будь-яких тілесних ушкоджень, розраховуючи на відсутність ОСОБА_12 у місці проведення пострілу, оскільки останній під час суперечки перебував біля хвіртки воріт, здійснив один постріл у напрямку воріт, внаслідок чого куля потрапила у потерпілого, який раптово для засудженого змінив своє місцерозташування. При цьому ОСОБА_7 маючи можливість продовжувати здійснення більшої кількості пострілів, зупинився та припинив вчинення своїх протиправних дій.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у виді вогнепальної рани на передній поверхні у верхній третині лівого стегна, від якої смерть потерпілого ОСОБА_12 настала цього ж дня о 01:35 год в приміщенні приймального відділення комунального закладу «Путильська багатопрофільна лікарня».
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у цьому суді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що апеляційний суд, не обґрунтував прийнятого рішення належним чином, у зв`язку з чим постановлене судове рішення апеляційним судом не відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК України. Стверджує, що зміна обвинувачення прокурором відбулась з порушенням положень ст. 338 КПК України, оскільки, на думку потерпілої,  підстав для зміни обвинувачення на стадії розгляду справи в суді першої інстанції у сторони обвинувачення не було. Вважає, що дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати не як вбивство через необережність, а як умисне вбивство, оскільки він усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння. Крім того, зазначає про неправильне, на її думку, вирішення цивільного позову, оскільки судом першої інстанції він задоволений частково.
Представник потерпілої ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 під час касаційного розгляду підтримав касаційну скаргу потерпілої, просив її задовольнити, скасувати оскаржуване судове рішення щодо ОСОБА_7 та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Позиції інших учасників судового провадження
В запереченні на касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 прокурор, потерпіла ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_13 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , висловили позицію щодо відсутності підстав для задоволення касаційної скарги потерпілої ОСОБА_10 та вважали, що оскаржуване судове рішення щодо ОСОБА_7 слід залишити без зміни. 
Під час касаційного розгляду захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на безпідставність наведених у касаційній скарзі потерпілої ОСОБА_10 доводів, зазначили, що оскаржуване судове рішення слід залишити без зміни, а скаргу без задоволення, оскільки ухвала апеляційного суду є обґрунтованою,  вмотивованою.  
Прокурор ОСОБА_5 під час касаційного розгляду підтримала подану касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 лише в частині вирішення цивільного позову, просила скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції з цих підстав.
Представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 під час касаційного розгляду заперечив проти задоволення касаційної скарги потерпілої ОСОБА_10 та вважав, що ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Мотиви Суду
Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого. Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
За приписами ч. 1 ст. 433 цього Кодексу суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Як передбачено ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених
у статтях 2, 7 КПК України, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства. 
Апеляційне провадження є важливою гарантією досягнення мети і виконання завдань кримінального провадження. Підтверджуючи законність судових рішень, ухвалених судами першої інстанції, вносячи в них зміни, а також скасовуючи незаконні судові рішення, суд апеляційної інстанції тим самим забезпечує охорону прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За правилами статей 370, 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду мають бути наведені належні й достатні мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Судове рішення повинно бути ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, де закон вимагає від суду проаналізувати доводи, викладені в апеляційній скарзі, і дати на них мотивовані відповіді.
На думку колегії суддів, вказаних вище вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції було дотримано в повному обсязі.
Так, як убачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9   у своїй апеляційній скарзі на вирок місцевого суду порушував питання про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність щодо кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 115 КК України, які інкриміновані ОСОБА_7 стороною обвинувачення (змінений обвинувальний акт) за ч. 1 ст. 119 цього Кодексу.
Перевіряючи, зокрема і вказані доводи, суд апеляційної інстанції не погодився з висновками місцевого суду про доведеність у діях ОСОБА_7 умислу саме на умисне вбивство потерпілого, а тому вважав, що правильно дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність. 
До таких висновків апеляційний суд дійшов за результатами перегляду і перевірки дотримання місцевим судом правил оцінки доказів та безпосередньо досліджених судом апеляційної інстанції інстанції, зокрема: показань засудженого ОСОБА_7 про події, які йому інкримінуються, потерпілої ОСОБА_8 , яка просила перекваліфікувати дії засудженого з ч. 1 ст. 115 на ч. 1 ст. 119 КК України; потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ; письмових доказів у провадженні: протоколу огляду місця події від 28 вересня 2022 року (господарство ОСОБА_7 ), протоколу огляду місця події від 28 вересня 2022 року  (автомобіль Audi A6 д.р.з. НОМЕР_1 ), протоколу огляду трупа від 28 вересня 2022 року, протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 24 жовтня 2022 року, висновками судово-психіатричного експерта № 658 від 23 листопада 2022 року, висновком експерта № 67 від 30 листопада 2022 року трупа ОСОБА_12 , висновками експертів № СЕ-19/126-22/7318-Д від 20 жовтня 2022 року, № СЕ-19/126-22/7320-БЛ від 30 листопада 2022 року, № КСЕ-19/126-22/7320/ФХВР  від 08 грудня 2022 року, № КСЕ-19/126-22/7323-ФХВР  від 08 грудня 2022 року, № КСЕ-19/126-22/7321-ФХВР  від 08 грудня 2022 року, № КСЕ-19/126-22/7325-ФХВР від 08 грудня 2022 року, № КСЕ-19/126-22/7319-ФХВР від 08 грудня 2022 року (зброя, гільзи, сліди пострілів); протоколу огляду мобільного телефона ОСОБА_7 від 08 грудня 2022 року щодо наявності телефонних дзвінків, які надходили останньому вночі.
Також, відповідно до показань засудженого та свідків під час судового засідання в суді апеляційної інстанції було встановлено характер ушкодження, який не свідчить про саме прицільний постріл ОСОБА_7 , оскільки він був проведений не прицільно та не в життєво важливі органи потерпілого.
На думку колегії суддів, відповідно до положеньстатей 370, 419 КПК України, залишивши апеляційні скарги потерпілої та захисника без задоволення, а скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 - задоволено частково, суд апеляційної інстанції, навівши переконливі мотиви прийнятого рішення, зваживши на зміст доводів скаржників щодо неправильного застосування положень закону України про кримінальну відповідальність, належним чином аргументувавши відповіді на твердження щодо кваліфікації дій обвинуваченого саме за ч. 1 ст. 115 КК України, та обґрунтовано перекваліфікував його дії на ч. 1 ст. 119 КК України, де передбачена відповідальність за вбивство, вчинене через необережність.
Оскаржене рішення суду апеляційної інстанції містить належне обґрунтування висновку про необережну форму вини щодо заподіяних наслідків, що є обов`язковою умовою притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 119 КК.
В цьому кримінальному провадженні судом апеляційної інстанції надано належну оцінки сукупності всіх установлених обставин вчиненого діяння, за наслідком чого він обґрунтовано дійшов висновку про застосування закону про кримінальну відповідальність саме за ч. 1 ст. 119 КК. 
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
Колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 119 КК України судом апеляційної інстанції, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним у ст. 65 КК України, воно є справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
Колегія суддів уважає, що рішення судів в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_7 на її користь матеріальної та моральної шкоди є достатньо обґрунтованими, а відтак не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги потерпілої в цій частині.
Таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними та підставами, передбаченими ст. 438 КПК України, для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у цій справі не встановлено, а тому в задоволенні  касаційних вимог потерпілої ОСОБА_10 слід відмовити.   
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 10 січня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                               ОСОБА_3