ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року	Львів	Справа № 380/10370/24 пров. № А/857/5250/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді:                               Гуляка В.В. 
суддів:                                                    Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року (суддя – Коморний О.І., час ухвалення – не зазначено, місце ухвалення – м.Львів, дата складання повного тексту – 22.01.2025), 
в адміністративній справі №380/10370/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

                                                          встановив:  

У травні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ у Львівській області, в якому просила: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення позивачу пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки, що складає 13559,41 грн. та неврахуванні до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії за період з липня 1993 року по червень 1998 року; 2) зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком з моменту її призначення з 20 лютого 2024 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки, що складає 13559,41 грн. та з врахуванням довідки №11-185 від 09.02.202 і довідка №11-186 від 09.02.2024 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з липня 1993 року по червень 1998 року включно. 
Відповідач позовних вимог не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 в задоволенні позову відмовлено повністю. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення не дослідив всі докази, які були долучені до позовної заяви з пенсійної справи (довідки, заяви, розрахунки відповідача), в тому числі постанову Верховного Суду в аналогічній справі, і ухвалив незаконне рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, яке підлягає скасуванню і задоволенню позивних вимог в повному обсязі з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається та те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що відповідач повинен був призначити пенсію позивачу, а не переводити з одного виду пенсії на інший, й при призначенні пенсії застосувати показник із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021-2023 роки. Також не погоджується із судом першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні довідки №11-185 від 09.02.2024 та №11-186 від 09.02.2024 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з липня 1993 року по червень 1998 року, а також докази, що пенсійним органом такі не були взяті для розрахунку пенсії позивача. Позивачем було подано до відповідача заяву від 20.02.24 року про призначення пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати, яка використовується для призначення пенсій за зверненнями у 2024 році та долучені до заяви довідка №11-185 від 09.02.2024 та довідка №11-186 від 09.02.2024 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з лютого 1992 року по червень 2000 року та дані довідки знаходяться в матеріалах справи, на підставі яких, позивач просила зробити розрахунок пенсії, але їй було відмовлено без будь-яких причин. Відповідач протиправно взяв до розрахунку Довідку №11-185 від 09.02.2024 в сукупності з іншими доходами, а довідка №11-186 від 09.02.2024 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з лютого 1992 року по червень 2000 року включно, тільки взято до розрахунку доходи з січня по травень 1997 року, решту доходів з червня 1997 року по червень 2000 року не включено в розрахунок. Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність заяв щодо переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, в розрахунку нового призначення пенсії безпідставно відмовлено судом першої інстанції в застосуванні нового показника середньомісячного заробітку та у відмові застосуванні довідок. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, якій з 26.07.2017 призначено пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання відповідно до Закону України 09.07.2003 №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон №1058). 
20.02.2024 позивач набула пенсійного віку та звернулась із заявою про призначення/перерахунком пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати, яка використовується для призначення пенсій за зверненнями у 2024 році (а.с. 9). 
До цієї заяви позивач долучила довідки №11-185 від 09.02.2024 та №11-186 від 09.02.2024 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з лютого 1992 року по червень 2000 року включно. 
На підставі цієї зави позивача переведено із 20.02.2024 року на пенсію за віком відповідно до Закону №1058. 
12 березня 2024 року позивачем подана до відповідача заява (зареєстрована №8185/0-1300-24), в якій позивач просила провести нарахування і виплату пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсії у 2024 році з врахуванням довідок про заробітну плату (а.с. 14). 
Відповідач надав відповідь від 26.03.2024 №8591-8185/о-52/8-1300/24, якою повідомлено позивача, що для застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки, немає підстав (а.с. 16). 
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо обчислення пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки, позивач звернулася з цим позовом до суду. 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів переведення позивача на інший вид пенсії за іншим законом, що і дає право на вирахування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
Згідно із статтею 10 Закону №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором. 
Згідно з ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 згаданого Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. 
Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 згаданого Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 згаданого Закону для призначення пенсії. 
За приписами частини другої статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. 
Судом встановлено, що позивач з 26.07.2017 отримувала пенсію по інвалідності відповідно до вимог Закону №1058-IV. 
20.02.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. 
На підставі цієї зави позивача переведено із 20.02.2024 року на пенсію за віком відповідно до Закону №1058. 
Отже, після досягнення встановленого ст.26 Закону №1058-IV пенсійного віку позивач набула право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі частини 3 статті 45 Закону №1058-IV, а на призначення пенсії за віком на загальних підставах, з її обчисленням відповідно до статті 40 Закону №1058-IV, позаяк за таким призначенням вона звернулася вперше. 
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постановах від 04.02.2021 у справі №509/3080/16-а, від 17.04.2018 №348/2271/16-а, від 23.10.2018 №334/2653/17 (2-а/334/361/17), від 03.10.2018 №428/450/17. 
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17 (провадження № 11-731апп18) за результатами аналізу обґрунтованості підстав для відступлення від висновку Верховного Суду України щодо застосування норми права (призначення пенсії за віком замість переведення в порядку ч.3 ст.45 №1058-IV) у подібних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Верховний Суд України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV. У підсумку, Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15). 
Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом України у постановах від 16.06.2020 у справі № 127/7522/17, від 18.08.2020 у справі № 263/6611/17, від 24.06.2021 у справі № 243/8903/16-а, від 19.01.2022 у справі № 528/639/17. 
Вказані підходи в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
Як встановлено судом, у вказаній справі позивач фактично переведена з виду пенсії «по інвалідності» на інший вид пенсії «за віком» і під час призначення позивачу пенсії за віком вперше, відповідач зобов`язаний був застосувати середню заробітну плату (дохід), визначену (визначений) ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV для призначення пенсії. 
Тобто, при обрахунку позивачу пенсії за віком із лютого 2024 відповідачу необхідно було застосувати показник пенсії (Зс) середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто 2021- 2023 роки. 
Отже, помилковим є висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача права на вирахування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії. 
На підставі статей 9, 245 КАС України при формулюванні резолютивної частини рішення суд обирає спосіб захисту прав, свобод, інтересів особи, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Ефективним способом захисту порушеного права колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком з моменту її призначення – 20 лютого 2024 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки. 
Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії із врахуванням довідки №11-185 від 09.02.2024 і довідки №11-186 від 09.02.2024 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з липня 1993 року по червень 1998 року включно та застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, що складає 13559,41 грн., то такі є передчасними та задоволенню не підлягають, так як згідно матеріалів справи, на час звернення позивача до суду з цим позовом відповідач ще не здійснив перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки та не відмовляв позивачу у врахуванні цих довідок №11-185 від 09.02.2024 і №11-186 від 09.02.2024. 
При цьому, визначення грошового показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за вказаний період належить до повноважень відповідного органу Пенсійного фонду. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги позивача щодо суті спору частково спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, а тому можуть бути підставою для його скасування. 
У відповідності до ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. 
Отже, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задоволити частково. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

                                                               постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року в адміністративній справі №380/10370/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – скасувати та ухвалити нову постанову. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обчислення ОСОБА_1 пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з 20 лютого 2024 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022, 2023 роки. 
У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська