УХВАЛА

27 жовтня 2025 року 
м. Київ
справа №320/16291/23
адміністративне провадження № К/990/30411/25  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я., 
суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2025 у справі №320/16291/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕВІРО» до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕВІРО» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7812956/40856472 від 08.12.2022 про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №1 від 31.08.2022 та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕВІРО» №1 від 31.08.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання на реєстрацію - 13.09.2022.
Київський окружний адміністративний суд рішенням від 03.07.2024 задовольнив позов.
Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19.06.2025 відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 у справі №320/16291/23.
Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління ДПС у Київській області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України через підсистему «Електронний суд» 17.07.2025 звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2025 у справі №320/16291/23, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Верховний Суд ухвалою від 22.07.2025 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України залишив без руху з мотивів її невідповідності вимогам частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), запропонувавши скаржнику в десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали усунути недоліки касаційної скарги та надати документ про сплату судового збору в розмірі 2422,40грн.
Крім того, у зв`язку з неможливістю встановлення, на підставі наявних у матеріалах касаційної скарги документів, належної в апеляційному провадженні особи скаржника, для з`ясування обставин апеляційного оскарження та суб`єкта, який його ініціював, цією ж ухвалою Верховний Суд витребував із Київського окружного адміністративного суду матеріали справи №320/16291/23.
У зв`язку з наявністю у Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України офіційної електронної адреси та електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», копія ухвали про залишення касаційної скарги без руху від 22.07.2025 була направлена останньому в електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» електронний документ (ухвала від 22.07.2025) доставлено в електронний кабінет Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України 23.07.2025 о 20:01год.
На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, Головним управлінням ДПС у Київській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України 01.08.2025 до Верховного Суду подано клопотання про продовження процесуального строку на усунення недоліків касаційної скарги щодо надання документа про сплату судового збору.
25.08.2025 ухвалою Верховний Суд задовольнив клопотання Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України про продовження процесуального строку на усунення недоліків касаційної скарги у справі №320/16291/23 та продовжив скаржнику строк для виконання вимог ухвали від 22.07.2025 на десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме надання доказів сплати судового збору.
У зв`язку з наявністю у Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України офіційної електронної адреси та електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», копія ухвали від 25.08.2025 була направлена останньому в електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» електронний документ (ухвала від 25.08.2025) доставлено в електронний кабінет Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України 26.08.2025 о 23:17год.
Головним управлінням ДПС у Київській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України 04.09.2025 до Верховного Суду вдруге подано клопотання про продовження процесуального строку на усунення недоліків касаційної скарги щодо надання документа про сплату судового збору.
Ухвалою від 25.09.2025 Верховний Суд задовольнив клопотання Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України про продовження процесуального строку на усунення недоліків касаційної скарги у справі №320/16291/23 та продовжив скаржнику строк встановлений ухвалою Верховного Суду від 22.07.2025 на десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме надання доказів сплати судового збору.
У зв`язку з наявністю у Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України офіційної електронної адреси та електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», копія ухвали від 25.09.2025 була направлена останньому в електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду» електронний документ (ухвала суду від 25.09.2025) доставлено в електронний кабінет Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України 26.09.2025 о 19:10год.
На виконання вимог ухвали суду від 25.09.2025, Головним управлінням ДПС у Київській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України 06.10.2025 до Верховного Суду втретє подано клопотання про продовження процесуального строку на усунення недоліків касаційної скарги щодо надання документа про сплату судового збору, яке обґрунтоване необхідністю більш тривалого часу з метою виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху від 22.07.2025, ураховуючи складність, в умовах введеного на всій території України правового режиму воєнного стану, сплати для контролюючого органу суми судового збору за подання касаційної скарги у цій справі.
Надаючи оцінку доводам викладеним у клопотанні скаржника, Верховний Суд уважає за необхідне зазначає наступне.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Порядок поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано статтею 121 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Продовженням строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була вчинена у встановлений судом строк.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником у клопотанні про продовження строку для усунення недоліку касаційної скарги, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно можна встановити існування обставин, зазначених у такому клопотанні.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи й подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).
Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя. 
Статтею 330 КАС України  передбачено обов`язок особи, яка подає касаційну скаргу щодо одночасного надання документа про сплату судового збору.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08.07.2011 №3674-VІ «Про судовий збір». 
Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI органам податкової служби не надано пільг щодо сплати судового збору.
Органи податкової служби є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору. 
Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.
З аналізу вищенаведених положень убачається, що особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону  стосовно форми і змісту касаційної скарги, у тому числі щодо оплати судового збору.
Натомість у поданому скаржником клопотанні, окрім посилання на недостатність фінансування для сплати судового збору, скаржник не зазначає про вжиті ним регулярні та послідовні заходи для сплати судового збору у строк, визначений ухвалами суду, а також не надає жодних доказів на підтвердження таких дій. Тобто відсутні належні докази та обґрунтування підстав для продовження строку задля сплати судового збору.
Також контролюючий орган не наводить жодних доводів про фактичну можливість сплати ним судового збору протягом додатково наданого часу, а лише формально подає клопотання про подовження строку на усунення недоліків.
Верховний Суд наголошує, що строк на виконання вимог ухвали від 22.07.2025 про залишення касаційної скарги без руху, Головному управлінню ДПС у м. Києві, утвореному на правах відокремленого підрозділу ДПС України судом вже продовжувався двічі.
У цій справі у Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України було достатньо часу для вирішення питання щодо сплати судового збору, а саме починаючи з 18.06.2025, однак судовий збір у розмірі 2422,40грн станом на цей день так і продовжує бути несплаченим. 
Неможливість своєчасної сплати скаржником судового збору через недостаніть фінансування та/або відсутність грошових коштів необхідних для проведення такої сплати, не свідчить про наявність об`єктивних обставин, які б перешкоджали йому в межах наданого строку усунути зазначений недолік, оскільки скаржник не доводить того, що впродовж нового строку судовий збір ним буде сплачено.
Враховуючи викладене вище, Верховний Суд дійшов висновку, що подане скаржником клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За змістом частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Оскільки Головним управлінням ДПС у Київській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України не виконано вимоги ухвали від 22.07.2025 про залишення касаційної скарги без руху, а саме не надано документ про сплату судового збору, касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання скаржнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
Керуючись статтями 169, 248, 332, 355, 359 КАС України, -
у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України про продовження процесуального строку на усунення недоліків касаційної скарги у справі №320/16291/23.
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2025 у справі №320/16291/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕВІРО» до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                                                                                                                 І.Я. Олендер
                                                                                                                                                                                                                                                    І.А. Гончарова 
                                                                                                                                                                                                                                                    Р.Ф. Ханова