УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/6784/21 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П. 
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року 

       Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Галацевич О.М., Павицької Т.М., 
з участю секретаря 
судового засідання         Смоляра А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 296/6784/21 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору, стягнення коштів,
за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Таскомбанк» на заочне рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 17 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Маслак В.П. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з даним позовом та після його уточнення (том 1 а.с.14-18) остаточно просила:
- розірвати банківський договір № 004/2694905-СК від 04 серпня 2016 року, до якого було відкрито рахунок № НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ), із видачею банківської платіжної картки, оформлений АТ «Таскомбанк» на ім`я ОСОБА_1 ;
- закрити рахунок № НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 ) із анулюванням сум нарахованого боргу та штрафних санкцій;
- розірвати банківський договір від 26 серпня 2015 року № 1889017 та банківський договір від 26 серпня 2015 року № 357448, укладені між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 ;
- стягнути з АТ «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно утримані кошти, перераховані АТ «Страхова компанія «ТАС» на банківський рахунок в АТ «Таскомбанк» на ім`я ОСОБА_1 , як суми страхової виплати, в розмірі 1230,03 грн, а також збитки, завдані невиплатою страхового відшкодування та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.
Позов мотивувала тим, що 22 січня 2018 року вона повідомила АТ «Таскомбанк» про викрадення належного їй майна, в тому числі картки АТ «Таскомбанк», яку було видано при відкритті карткового рахунку № НОМЕР_3 із кредитним лімітом, і подано заяву про блокування карткового рахунку. Відразу ж нею було повідомлено органи поліції про злочин стосовно неї із викраденням належної їй картки АТ «Таскомбанку». За вказаною заявою було відкрито кримінальне провадження №120180600200000364.
За кредитним рахунком № НОМЕР_3 нею, як користувачем банківської картки, 22 січня 2018 року ніякі фінансові операції не замовлялись та не оформлювались. 14 лютого 2018 року вона подала до банку заяву про необхідність подати у кримінальне провадження № 120180600200000364 заяви про визнання АТ «Таскомбанк» потерпілою стороною внаслідок вчиненого злочину – крадіжки.
Листом від 12 березня 2018 року АТ «Таскомбанк» повідомлено позивачку, що згідно службового розслідування є встановлення фактів проведення трьох успішних операцій зняття коштів з рахунку № 26254357448002/980 на загальну суму 3000 грн з використанням платіжної картки № НОМЕР_4 в банкоматі ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: місто Житомир, вулиця Київська, 8. Також банк рекомендував позивачу перевипустити платіжну картку.
У подальшому ОСОБА_1 подано до банку заяву про підстави звільнення її, як потерпілої від злочину, від зобов`язання сплатити збитки АТ «Таскомбанк» і просила розірвати договір карткового рахунку та закрити рахунок № НОМЕР_2 .
Вказувала, що потерпілий у кримінальному проваджені не несе і не може нести цивільної відповідальності за майнову та іншу шкоду, завдану злочином третій особі, зокрема банківській установі.
Зазначала, що її звернення про розірвання карткового рахунку і закриття рахунку відкритого на її ім`я, залишено Банком без відповіді.
12 липня 2021 року вона отримала письмову інформацію, що банк задовольнив свої збитки від злочину, утримавши із сум, перерахованих Страховою компанією «ТАС life» на картковий рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 , як суми страхової виплати, завданої ушкодженням здоров`я, у розмірі 1230,03 грн.
Позивачка стверджувала, що не вчиняла будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів зі свого рахунку, що є підставою для розірвання кредитного договору відповідно до статті 651 ЦК України.
Заочним рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 17 січня 2025 року позов задоволено частково та стягнуто з АТ «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 1230,03 грн безпідставно стягнутих коштів та моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. У задоволенні решти вимог - відмовлено. Також вирішено питання судових витрат.
У поданій апеляційній скарзі, представник відповідача, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім іншого, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь AT «Таскомбанк» судові витрати, а саме, судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 1514,00 грн, судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1362,00 грн та кошти, стягнуті згідно постанови ВП № 77672616 від 02 квітня 2025 року в сумі 1298,80 грн.
Представник вказує, що 26 серпня 2015 року ОСОБА_1 підписала Заяву-Договір № 357448 на відкриття поточного рахунку з використання електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки, також 04 серпня 2016 року підписала Заяву-Договір № 004/2694905-СК на відкриття поточного рахунку з встановленням кредитного ліміту.
Пунктами 1 та 2 цих заяв Позивачка акцептувала та приєдналась до Публічної пропозиції AT «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що розміщені на сайті http://tascombank.ua і беззастережно приєднався до умов договору. Підтвердила, що перед підписанням була ознайомлена, згодна та зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору, Публічної пропозиції, тарифами, комісіями та іншими інструкціями які є невід`ємними частинами Договору, та попереджена про відповідальність за невиконання або порушення умов.
Крім того, Позивачка 26 серпня 2015 року підписала Заяву про відкриття поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів, за умовами якої вона також зазначає що ознайомлена, приєднується та зобов`язується дотримуватись умов Публічної пропозиції та тарифів банку.
Заяви-Договори набули чинності з моменту підписання Сторонами і діють до повного виконання Клієнтом і Банком своїх зобов`язань, а отже вимоги про скасування відсотків, пені, штрафних санкцій, комісій, не ґрунтується на умовах Договору або законодавчих нормах з огляду на те, що залишаються невиконаними зобов`язання.
Згідно з умовами Публічної пропозиції на укладення ДКБО Позивачка, при настанні строків, зобов`язана сплачувати/погашати заборгованість, нараховані проценти, комісії тощо за користування кредитом та будь-яких інших платежів за користування кредитом, збори, платежі та погашення іншої заборгованості Клієнта перед Банкам.
Сторони прийшли до згоди, що Підписанням Заяви-Договору Клієнт доручає Банку здійснювати всі необхідні списання зазначені у цьому пункті Договору та в будь-якому іншому пункті Договору.
Отже, враховуючи умови Заяв-Договорів, Публічної пропозиції ДКБО, вимоги статті 1071 ЦК України та статей 1, 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» підстави для часткового задоволення позову відсутні. Відповідно відсутні і підстави стягнення з AT «Таскомбанк» будь яких штрафів або моральної шкоди, оскільки банк діяв виключно в межах законодавчих норм та умов договорів, укладених з ОСОБА_1 .
Таким чином, в момент укладення договорів, між Банком та Позивачкою було досягнуто домовленості щодо умов Заяви-Договору, зокрема щодо відкриття Клієнту банківського рахунку, його обслуговування, кредитування, згідно з тарифами та комісіями Банку в цілому, і щодо всіх його пунктів, якими передбачено умови його виконання, споживачу було надано інформацію про те, з-за яких умов відбувається банківське обслуговування. А отже, відповідно до статті 628 ЦК України, Банк належним чином виконував умови Договору, визначені пунктами Заяви-Договору, які є обов`язковими у разі їх погодження Сторонами в момент підписання Договору
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.
У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала, вважає її безпідставною і необґрунтованою. Просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких розпоряджень щодо списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 банку не надавала, докази протилежного суду не надано. Договірне списання коштів з даного рахунку також не передбачено договором. Тому, здійснивши списання коштів з рахунку на погашення кредитної заборгованості, банк порушив вимоги статті 1066,1071 ЦК України та права позивача як споживача банківських послуг. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на таке.
Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

В апеляційній скарзі представник відповідача оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог, рішення суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.
Судом встановлено, що 26 серпня 2015 року ОСОБА_1 підписала Заяву-Договір № 357448 на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (том 1 а.с.106-107). 
Також, 04 серпня 2016 року ОСОБА_1 , підписала Заяву-Договір № 004/2694905-СК на відкриття поточного рахунку з встановленням кредитного ліміту (том 1 а.с.108).
Пунктами 1 та 2 цих заяв Позивачка акцептувала та приєдналась до Публічної пропозиції AT «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що розміщені на сайті http://tascombank.ua і беззастережно приєднався до умов договору. Вона підтвердила, що перед підписанням була ознайомлена, згодна та зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору, Публічної пропозиції, тарифами, комісіями та іншими інструкціями які є невід`ємними частинами Договору, та попереджена про відповідальність за невиконання або порушення умов.
Згідно пункту 10 Заяви-Договору № 357448 визначено, що ця заява – договір підтверджує відкриття поточного рахунку № НОМЕР_5 у валюті – гривня, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів, оформлення банківської платіжної картки відповідно до тарифного плану (Страховий).
За пунктом 3 Заяви-Договору № 004/2694905-СК  ОСОБА_1 просила банк встановити на поточний рахунок у гривні кредитний ліміт в рамках кредитного продукту Кредитна картка «Велика п`ятірка» для здійснення операцій за рахунком, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку, в межах якого має право здійснювати за рахунок наданого банком кредиту та здійснювати у відповідності до статті 1069 ЦК України кредитування рахунку в розмірі та на умовах згідно інформації наведеної у заяві – договорі, та на умовах визначених договором, при цьому позивач зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, інші платежі згідно умов договору.
Пунктом 2 розділу 2 «Інші умови» заяви -договір № 004/2694905-СК визначено, що ця заява-договір є документом, що підтверджує відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 у валюті – гривні відповідно до тарифного плану «Кредитка 2625», операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів, оформлення банківської платіжної картки.
Умовами надання та обслуговування Кредитної лінії, що є додатком №1 до Заяви-Договору № 004/2694905-СК, підписаної позивачкою, передбачено, що сплата заборгованості відбувається шляхом договірного списання з поточного рахунку.
На виконання умов Заяви-Договору № 004/2694905-СК ОСОБА_1 05 серпня 2016 року отримала платіжну картку (том 1 а.с.117).
Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 004/2694905-СК від 04 серпня 2016 року, станом на 25 червня 2020 року за позичальником ОСОБА_1 рахується заборгованість: по тілу кредиту - 2656,45 грн, по відсоткам – 1748,94 грн, штраф за період з 04 серпня 2016 року по 25 червня 2020 року – 1700,00 грн, всього – 6105,39 грн (том 1 а.с.113 – 114).
Відповідно до виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_6 за період з 26 серпня 2015 року по 29 грудня 2023 року вбачається, що на даний рахунок позивач отримувала виплати страхових сум. Із вказаного рахунку банком списано:
- 14 червня 2018 року - 980,63 грн, призначення платежу: перерахування коштів на погашення заборгованості за кредитним договором №004/2694905-СК від 04 серпня 2016 року;
- 26 червня 2018 року – 109,59 грн, призначення платежу: перерахування коштів на погашення заборгованості за кредитним договором №004/2694905-СК від 04 серпня 2016 року;
- 27 червня 2018 року – 139,81 грн, призначення платежу: перерахування коштів на погашення заборгованості за кредитним договором №004/2694905-СК від 04 серпня 2016 року;
- 26 липня 2018 року – 0,97 грн, призначення платежу: перерахування коштів на погашення заборгованості за кредитним договором №004/2694905-СК від 04 серпня 2016 року (том 1 а.с.149 – 158).

Виписка по особовому рахунку № НОМЕР_7 клієнта ОСОБА_1 за період з 04 серпня 2016 року по 29 грудня 2023 року свідчить про те, що вищевказані суми у відповідні дати були зараховані на погашення заборгованості за кредитним договором № 004/2694905-СК від 04 серпня 2016 року (том 1 а.с.176).
Також установлено, що 25 червня 2020 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого АТ «Таскомбанк» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до акту прийому-передачі документів №4 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №004/2694905-СК від 04 серпня 2016 року.
Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", постановою Національного Банку України від 21 січня 2004 року №22 «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Згідно статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
Приписами статті 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
У пункті 1.38 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05 квітня 2001 року № 2346-III (надалі Закону) визначено, що списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.
Згідно із пунктом 1.32 статті 1 Закону платником визначається особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання (формування) документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів.
У статті 26 вказаного Закону також передбачено, що платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та (або) третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.
Положеннями пунктів 1.7 , 1.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, (далі – Інструкція) передбачено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Платник може давати доручення про списання коштів зі свого рахунку на бланках розрахункових документів, види яких передбачені договором банківського рахунку чи іншим договором, у якому обумовлено право банку здійснювати договірне списання коштів, а також у вигляді електронного розрахункового документа, якщо це передбачено договором між ним і банком.
Пунктами 6.1, 6.5 Інструкції передбачено, що банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору. 
Згідно статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, (стаття 629 ЦК України).
Місцевий суд не звернув уваги на те, що згідно з умовами пунктів 3.7, 3.8. 10.5. 10.6. та 11.3 Публічної пропозиції AT «Таскомбанк» Клієнт своїм підписом на Заяві-Договорі підтверджує, що ОСОБА_1 ознайомилась з текстом Публічної пропозиції та додатками до неї, повністю зрозуміла їх зміст та погоджується з викладеними у них умовами. Приєднання Клієнта до Публічної пропозиції свідчить про те, що Клієнт ознайомлений з Тарифами Банку, іншою фінансовою інформацією щодо надання послуг Банку та ознайомлений з порядком визначення витрат, що понесе Клієнт у зв`язку з укладенням Договору та надає свою згоду на оплату послуг Банку згідно із Тарифами Банку, що є чинними на дату надання послуги.
Пунктом 4.4.24. Публічної пропозиції зазначено, шо підписанням цього Договору згідно статті 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Клієнт доручає (надає право) Банку, в порядку договірного списання самостійно зокрема у випадках: 
- Списувати грошові кошти з рахунків Клієнта, що відкриті в Банку на суму операцій, проведених Клієнтом та/або його Довіреними особами держателями карток у відповідності з правилами платіжної системи; 
- Списувати грошові кошти з будь-яких рахунків, що відкриті в Банку для погашення усіх грошових зобов`язань Клієнта перед Банком, у т.ч. комісій та винагород за отримані Клієнтом послуги, Несанкціонованої заборгованості за Овердрафтом, заборгованості за користування Овердрафтом, в тому числі для погашення використаної суми Овердрафту, сплати нарахованих відсотків за користування Овердрафтом, Кредитною лінією, Кредитом, суми страхових платежів та будь-яких інших платежів за користування кредитом, суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування (якщо цього вимагає чинне законодавство України) та платежів, пов`язаних з використанням ПК, а також погашення іншої заборгованості Клієнта перед Банком, в тому числі по укладеним договорам поруки. Клієнт доручає Банку здійснювати договірне списання коштів з ПР з ПК та/або мультивалютного ПР з ПК на суму комісій, передбачених Тарифами, що діють у Банку на момент їх сплати, процентів за користуванням        Овердрафтом та Несанкціонованим овердрафтом, заборгованості за Овердрафтом та Несанкціонованим овердрафтом, процентів та інших платежів за користування Кредитом, Кредитною лінією, суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування (якщо цього вимагає чинне законодавство України) та інших платежів в строки, визначені для відповідних платежів в Правилах, Тарифах, Договорі та договорах, між Банком та Клієнтом; 
- У випадку обрання Клієнтом послуги/послуг з укладення Договору/ів страхування від імені, в інтересах та за дорученням Страховика (послуги страхового посередництва) та укладення Договору/ів страхування, Клієнт цим безвідклично та беззаперечно доручає Банку при настанні строків/термінів оплати страхових платежів (премій) згідно умов Договору/ів страхування за рахунок коштів Клієнта на Рахунку (в рамках Витратного ліміту), самостійно, на підставі належним чином оформлених платіжних документів, списувати з Рахунку Клієнта грошові кошти в розмірі, необхідному для виконання грошових зобов`язань Клієнта за Договором/ми страхування, тощо (том 2 а.с.12-86).
Крім того, пунктом 4.4.24.1. встановлено, що клієнт, приєднуючись до Договору, надає розпорядження (доручає) Банку здійснювати договірне списання з цього Рахунку, а також рахунків, які будуть відкриті в Банку в майбутньому, на користь Банку будь-яких грошових коштів, які становлять будь-яку заборгованість Клієнта перед Банком (у тому числі заборгованість за кредитом, зі сплати відсотків, комісій, штрафів, пені, а також заборгованість в розмірі вартості послуг, що здійснені з використанням рахунку та інших платежів та зобов`язань Клієнта згідно з Тарифами, угодами сторін, комісії за надання допуску до VIP-залів аеропортів відповідно до програми Priority Pass, комісії за надання доступу до індивідуальних банківських сейфів тощо). Договірне списання здійснюється Банком за умови настання строку виконання відповідних зобов`язань Клієнта у розмірі та в строки, передбачені Тарифами та Договором, шляхом оформлення Банком меморіального ордеру без надання додаткових документів.
Також пунктом 3.4.1. Правил встановлено, що банк має право здійснювати договірне списання з ПР/ПР з ПК сум коштів, визначених п.п. 2.11., п.п. 2.18. цих Правил в порядку та на умовах, визначених п. 2.19., п. 4.4.24. Правил.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Зазначені вище обставини та умови Публічної пропозиції щодо права банку списувати кошти з будь яких рахунків клієнтки на погашення її заборгованості, не були враховані судом при винесенні заочного рішення по даній справі.
Отже, під час підписання Заяви-Договору між сторонами було досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, а волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, вимоги законодавства, які стосуються договорів даного типу, було додержано, форма цих правочинів та зміст відповідають положенням статті 203 ЦК України.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, проаналізувавши зібрані по справі докази та встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції у відповідності до положень пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України – скасуванню, із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно і відсутня моральна шкода.
Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у постанові, зокрема вирішує питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Отже, з урахуванням вимог статті 141 ЦПК України, із позивачки підлягають стягненню на користь відповідача судові витрати у сумі 1514,00 грн - за подання заяви про перегляд заочного рішення та 1362,00 грн - за подання апеляційної скарги.
Вирішення питання, щодо стягнення коштів, стягнутих згідно постанови ВП № 77672616 від 02 квітня 2025 року в сумі 1298,80 грн не входить до компетенції апеляційного суду. Тому у цій частині вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Таскомбанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 17 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволені позову    ОСОБА_1 – відмовити.
Стягнути із     ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» 2876,00 грн судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 12 листопада 2025 року.