ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" жовтня 2025 р.           Справа№ 920/991/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Владимиренко С.В. 
          Демидової А.М. 

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.
за участю представників:
від позивача (за первісним позовом): Драчова М. С.
від відповідача (за первісним позовом): Сахнов Д. А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми"
на рішення господарського суду Сумської області від 11.04.2025 (повний текст рішення складено та підписано суддею 17.04.2025)
у справі № 920/991/23 (суддя Заєць С. В.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми"
про стягнення 472 261 628 грн 59 коп.
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"Енера Суми"
до Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія "Укренерго"
про тлумачення договору

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог 

У серпні 2023 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі за текстом - НЕК "Укренерго"; позивач) звернулося до господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" (далі за текстом - ТОВ "Енера Суми"; відповідач) про стягнення: 344 877 717,78 грн основного боргу; 72 740 899,21 грн пені; 8 495 234,15 грн інфляційних втрат; 7 832 891,83 грн трьох процентів річних; 38 314 885,62 грн штрафу; 939 400 грн витрат зі сплати судового збору (з урахуванням прийнятої та розглянутої заяви про збільшення розміру позовних вимог за вх. № 1684 від 01.04.2024).

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням ТОВ "Енера Суми" своїх зобов`язань за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0154-02024 щодо своєчасної та повної оплати вартості спожитої електричної енергії у період з січня 2023 року по грудень 2023 року. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання НЕК "Укренерго" нарахувала штраф, пеню, три проценти річних та інфляційні втрати.

ТОВ "Енера Суми" звернулося до суду із зустрічним позовом до НЕК "Укренерго"  про тлумачення умов пункту 5.5. договору про надання послуг передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0154-02024 щодо строків нарахування та належних підстав для оплати заборгованості. Зустрічний позов обґрунтовано неоднаковим розумінням зазначеного пункту договору, який передбачає порядок та умови оплати, що впливає як на правильність розрахунку заборгованості, так і на нарахування інфляційних втрат та 3% річних за первісним позовом.  

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 

Рішенням господарського суду Сумської області від 11.04.2025 у справі № 920/991/23 зарито провадження у справі за первісним позовом у частині стягнення 344 877 717 грн 78 коп. основного боргу; первісний позов НЕК "Укренерго" (вх.№3181/23) у справі №920/991/23 в частині стягнення 72 740 899 грн 21 коп. пені та 38 314 885 грн 62 коп. штрафу залишено без розгляду. Первісний позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Енера Суми" на користь НЕК "Укренерго" 8 495 234 грн 15 коп. інфляційних втрат та 7 832 891 грн 83 коп. трьох процентів річних, а також 244 921 грн 89 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору; у задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю; понесені позивачем за зустрічним позовом судові витрати залишено за останнім.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі за первісним позовом у частині стягнення з ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" 344 877 717, 78 грн основного боргу з оплати послуг з передачі електричної енергії, у зв`язку з його погашенням після відкриття провадження у справі та відсутністю предмета спору у справі у цій частині (пункт 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України).

За заявою НЕК "Укренерго" суд першої інстанції залишив без розгляду первісний позов у частині стягнення з ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" 72 740 899, 21 грн пені та 38 314 885, 62 грн штрафу на підставі пункту 5 частини першої статті 226 ГПК України

Враховуючи встановлений судом факт невиконання відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати суми боргу, перевіривши розрахунок заявлених НЕК "Укренерго" до стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних у заявлених НЕК "Укренерго" розмірах, визнавши відповідний розрахунок арифметично правильним та обґрунтованим.

В рішенні суд першої інстанції також дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення заявлених НЕК "Укренерго" до стягнення з ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" трьох процентів річних за клопотанням ТОВ "ЕНЕРА СУМИ", з огляду на неможливість  зменшення процентів річних, які обраховані, виходячи з розміру, встановленого статтею 625 Цивільного кодексу України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" про тлумачення умов пункту 5.5. договору про надання послуг передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0154-02024, оскільки договір вже виконується сторонами, тоді як тлумачення договору можливе до початку його виконання сторонами

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" до Північного апеляційного господарського суду подано апеляційну скаргу на рішення на рішення господарського суду Сумської області від 11.04.2025 у справі № 920/991/23, в якій просить це рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким: заяву НЕК "УКРЕНЕРГО" про збільшення розміру позовних вимог від 01.04.2024 залишити без розгляду; у задоволенні первісного позову НЕК "УКРЕНЕРГО" у частині стягнення з ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" 1 025 048,00 грн інфляційних втрат та 142 457,37 грн 3 % річних відмовити; зменшити розмір присуджених до стягнення на користь НЕК "УКРЕНЕРГО" 3 % річних у цій справі до 1 грн; стягнути з ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" на користь НЕК "УКРЕНЕРГО" 1 220 762,18 грн інфляційних втрат та 1 грн 3 % річних;  зустрічний позов ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" у справі № 920/991/23 задовольнити у повному обсязі, розтлумачивши умови пункту 5.5 договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0154- 02024; здійснити розподіл судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що: 
протокольною ухвалою від 19.11.2024 суд першої інстанції незаконно прийняв до розгляду заяву НЕК "УКРЕНЕРГО" про збільшення розміру позовних вимог від 01.04.2024, оскільки: заборгованість за вересень - грудень 2023 року не могла існувати на момент пред`явлення позову та відкриття провадження у даній справі; позивачем неправомірно в оновленому розрахунку штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат зроблено одночасне зменшення нарахувань в одних періодах, їх збільшення в інших, а також розрахунок доповнено новими нарахуваннями; заява про збільшення розміру позовних вимог є фактично поданням окремого позову. Верховний Суд у подібній ситуації (постанова від 26.11.2024 по справі № 910/15342/23) скасував рішення судів першої та апеляційної інстанції і передав справу на новий розгляд;
у своїх розрахунках НЕК "УКРЕНЕРГО" на планові платежі з попередньої оплати за договором нараховує 3 % річних та інфляційні втрати не до дати складання актів приймання-передачі послуги, а до дати накладення першого електронного підпису на них, що є безпідставним та невірним. У подібній ситуації, Верховний Суд у своїх постановах від 18.07.2024 у справі №910/1083/23, від 26.11.2024 у справі № 910/15342/23, від 28.01.2024 у справі № 910/1848/23, від 30.01.2024 у справі № 910/881/24, робить висновки щодо необхідності зміни бази нарахування для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат після заміни прогнозного обсягу послуг на фактичний;
у розрахунку 3% річних та інфляційних втрат не враховано дефляцію:
суд першої інстанції помилково застосував загальний висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 902/417/18 щодо права суду, враховуючи конкретні обставини справи, зменшити розмір 3% річних та дійшов передчасних висновків про неможливість взагалі зменшувати ставку 3% річних, що встановлена статтею 625 ЦК України;
у відзиві на позовну заяву ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" вказувало про наявність підстав для звільнення від відповідальності за неможливість виконання зобов`язань у спірний період за договором, проте такі доводи не були оцінені судом першої інстанції;
суд першої інстанції не надав оцінку доводам ТОВ "ЕНЕРА СУМИ", згідно пояснень від 18.09.2024 та заперечень проти позову від 03.12.2024, про наявність факту прострочення кредитора та застосування до спірних правовідносин частини четвертої статті 612 Цивільного кодексу України;
постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206, у редакції, яка діяла з 06.03.2022 до 30.12.2023 було установлено до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житловокомунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.
вини ТОВ "ЕНЕРА СУМИ у несвоєчасному виконанні зобов`язань за договором немає;
у даному спорі склалася ситуація, в якій держава в особі Кабінету Міністрів України, згідно Закону та Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 05.06.2019, поклала на ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" спеціальні обов`язки забезпечувати населення Сумської області доступною електричною енергією за фіксованою ціною, яка є меншою за ринкову, та зобов`язалась забезпечувати покриття економічно обґрунтованих витрат на виконання таких обов`язків. І, в той же час, держава в особі ДП "Гарантований покупець" була боржником за договором №2310/02/21 від 15.09.2021 перед ТОВ "ЕНЕРА СУМИ", який укладений на виконання Положення для покриття економічно обґрунтованих витрат Відповідача на виконання спеціальних обов`язків. Тобто, держава не виконувала своїх прямих обов`язків по покриттю витрат Документ сформований в системі "Електронний суд" 07.05.2025 22 ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" на постачання електричної енергії населенню Сумської області за фіксованою ціною, і водночас держава в особі НЕК "УКРЕНЕРГО" в межах даної справи вимагала стягнення плати за послуги з передачі електричної енергії, надані згідно Договору, на обсяги електричної енергії, які спожиті населенням Сумської області, а також стягнення штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат. При цьому, стягувати заборгованість, 3% річних та інфляційні втрати з населення у спірному періоді держава заборонила згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206.
оплата згідно акту надання послуг не може бути здійснена ТОВ "ЕНЕРА СУМИ", оскільки в такому акті не враховано вже здійснену часткову попередню оплату і така сума не є остаточною та вірною. Отже, існує необхідність тлумачення пункту 5.5. договору, оскільки неоднакове розуміння та застосування цього пункту ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" та НЕК "УКРЕНЕРГО" позовом впливає, як на правильність розрахунку заборгованості та штрафних санкцій по первісному позову, так і на майбутні розрахунки між ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" та НЕК "УКРЕНЕРГО".

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу НЕК "УКРЕНЕРГО" просить залишити без змін рішення на рішення господарського суду Сумської області від 11.04.2025 у справі № 920/991/23, апеляційну скаргу ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" - без задоволення.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2025 (колегія суддів у складі: Ходаківської І.П. - головуючої, Владимиренко С. В., Демидової А. М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" на рішення господарського суду Сумської області від 11.04.2025 у справі № 920/991/23 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10.09.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2025 за клопотанням представника ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" розгляд справи постановлено здійснювати у режимі  відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 оголошено   перерву у розгляді справи до 15.10.2025 та продовжено строк її розгляду.

У судовому засіданні 15.10.2025 протокольно оголошено перерву у розгляді справи до 27.10.2025.

У судовому засіданні 27.10.2025 у режимі відеоконференції взяв участь представник ТОВ "ЕНЕРА СУМИ", який просив апеляційну скаргу задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 27.10.2025 представник НЕК "УКРЕНЕРГО" просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Обставини справи

НЕК "Укренерго" (Оператор систему передачі, ОСП) є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 829-р "Про погодження перетворення державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у приватне акціонерне товариство".

НЕК "Укренерго" є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, п. 3.2 Статуту НЕК "Укренерго".

ПрАТ "НЕК "Укренерго" виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Згідно з п.10. ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з передачі.

Між НЕК "Укренерго" та ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" (Користувач) укладено Договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0154-02024 (далі - Договір).

До вказаного Договору сторони неодноразово укладали додаткові угоди, якими вносилися відповідні зміни, зокрема від 01.01.2019, від 28.08.2019, від 01.01.2021, від 23.02.2021, від 21.09.2021, від 17.12.2021 та від 15.12.2022 сторонами було підписано додаткову угоду відповідно до якої Договір було викладено в новій редакції (а.с.27-50 т.1).

За умовами п. 1.1. Договору (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022) ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - Послуга), а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору.

Згідно з п. 4.1. Договору (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022) для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяг Послуги:
1) плановий обсяг Послуги визначається на основі наданих Користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць. У період після приєднання ОСП до ІТС механізму плановий обсяг послуги формується Користувачем без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії. У разі ненадання або несвоєчасного надання Користувачем повідомлень плановим обсягом Послуги визначається фактичний обсяг наданої Послуги у попередньому розрахунковому періоді;
2) фактичний обсяг Послуги в розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі. У період після приєднання ОСП до ІТС механізму фактичний обсяг послуги формується з урахуванням обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії до/з країн периметру.

Відповідно до п.3.1 Договору (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022) планова та/або фактична вартість Послуги визначається на підставі діючого на момент надання Послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії або ставки за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому періоді. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором), та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному вебсайті в мережі Інтернет.

Ціна Договору визначається як сума нарахованої вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком протягом календарного року (п. 3.3. Договору).

Відповідно до умов п. 5.2. Договору (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022) користувач здійснює поетапну передоплату планової вартості послуги ОСП таким чином:
1 платіж - до 17.00 години другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього Договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуг, яка визначена згідно з розділом 3 Договору, відповідно до такого алгоритму:
2 платіж - до 10 числа розрахункового місяця,
3 платіж - до 15 числа розрахункового місяця,
4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця,
5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця.

Пунктом 5.5. Договору (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022) передбачено, що Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих Виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються Адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється згідно з Правилами ринку.

Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів та вартості Послуг, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно).

Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі Послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом трьох робочих днів та повертає їх ОСП.

У разі якщо фактичний обсяг оплати Користувачем Послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі Послуги, ОСП (за заявою Користувача) протягом 5 банківських днів з дня отримання заяви повертає Користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату Послуги наступних розрахункових періодів. За наявності заборгованості за цим Договором кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату пені та штрафних санкцій за наявності письмової згоди Користувача (пункт 5.7. Договору (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022)).

Пунктом 8.3. Договору (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022) передбачені наступні обов`язки Користувача:
- подавати ОСП планові обсяги передачі електричної енергії та обсяги планової резервованої потужності за затвердженими ОСП формами у терміни та у порядку, що визначені в розділах 5 та 9 цього Договору;
- повертати ОСП підписані зі свого боку акти у терміни та у порядку, що визначені в розділах 5 та 9 цього Договору;
- здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за Послугу на умовах, визначених цим Договором;
- надавати інформацію, зазначену в пункті 8.2. глави 8 розділу ІІ Кодексу системи передачі.

При невиконанні або неналежному виконанні умов цього Договору сторони несуть відповідальність відповідно до цього Договору та законодавства України (п. 8.1 Договору (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022)).

Відповідно до пункту 5.7. Договору (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022) у випадку порушення Користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1 % (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання Користувачем своїх зобов`язань. За прострочення Користувачем термінів розрахунку понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

Згідно з п. 9.1. Договору (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022) планові обсяги послуги Користувач зобов`язаний подати ОСП до 25 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю.

Пунктом 9.4. Договору (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022) передбачено, що рахунки, акти приймання-передачі, акти коригування до актів приймання-передачі Послуги, акти звірки розрахунків наданої Послуги, повідомлення вважаються отриманими Стороною:
- у день їх доставки кур`єром, що підтверджується квитанцією про вручення одержувачеві, що підписується його уповноваженим представником;
- у день особистого вручення, що підтверджується підписом уповноваженого представника одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції.
Електронний документ, який направляється Стороною на виконання Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою Стороною з часу набуття документом статусу "Доставлено" у Сервісі.

Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, створює права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичним документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб.

У пункті 9.5. Договору (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022) сторони визначили, що будь-які документи, що створюються/укладаються Сторонами під час виконання Договору (у тому числі акт приймання-передачі Послуги або акт коригування до акта приймання-передачі Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставляння власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового нефункціонування Сервісу, про що Виконавець зобов`язаний повідомити на своєму вебсайті так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Один документ повинен бути підписаний з обох Сторін в один і той самий спосіб (залежно від форми документа).

Крім цього, пунктом 9.8 Договору (у редакції Додаткової угоди від 15.12.2022) встановлено, що сторона підтверджує, що документи, підписані електронним підписом за допомогою Сервісу з використанням реєстраційних даних Сторони, є такими, що підписані цією Стороною (уповноваженою нею особою).

Як вказує Позивач за первісним позовом, на виконання умов Договору, ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" щомісячно надавались до ПрАТ "НЕК "Укренерго" повідомлення про планові обсяги Послуги на розрахунковий період (а.с.51-72 т.1).

Водночас, Позивачем за первісним позовом на виконання умов Договору у період з січня по червень 2023 року було надано Відповідачу за первісним позовом послуги з передачі електричної енергії, на підтвердження чого ним додано до матеріалів справи відповідні акти приймання-передачі послуги (а.с.145-161 т.1), акти коригування до актів приймання-передачі послуги (а.с.162-179 т.1) та рахунки за послуги з передачі електричної енергії (а.с.73-144 т.1), підписані представниками обох сторін.

Проте, всупереч вище зазначеним пунктам Договору, Відповідач за первісним позовом порушив свої зобов`язання по оплаті основного боргу за отриману Послугу за період з січня 2023 по червень 2023 включно в загальному розмірі (станом на подання позовної заяви) - 187 072 512,42 грн.

На підтвердження дат та сум здійснених Відповідачем за первісним позовом платежів, за зазначені вище періоди, Позивачем за первісним позовом до матеріалів справи надано Довідку ГУ AT "Ощадбанк" про надходження коштів за період з 01.01.2023 по 31.07.2023 (а.с.184-189 т.1).

Таким чином, в обґрунтування позовних вимог Позивач за первісним позовом посилається на те, що Відповідач за первісним позовом порушив взяті на себе зобов`язання та всупереч умовам укладеного між Сторонами Договору має перед ПрАТ "НЕК "Укренерго" заборгованість на надані послуги в період з січня 2023 року по червень 2023 року, яка станом на 31.07.2023, становить 187072512 грн 42 коп. з ПДВ. Окрім цього, Позивачем за первісним позовом нараховано ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" 19617181 грн 37 коп. пені, 13992782 грн 31 коп. штрафу, 1612371 грн 07 коп. 3% річних та 2245810 грн 18 коп. інфляційних втрат.

Водночас, у ході розгляду справи Позивачем за первісним позовом було надано до суду заяву про збільшення позовних вимог за первісним позовом (вх.№1684 від 01.04.2024), відповідно до змісту якої НЕК "Укренерго" (з урахуванням часткових оплат та наявної заборгованості у Відповідача за первісним позовом перед Позивачем за первісним позовом станом на 01.01.2023 у розмірі 25868449,31 грн за Договором) просить стягнути з ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" за період з квітня 2023 року по грудень 2023 року основну заборгованість за спірним Договором у розмірі 344877717 грн 78 коп. Окрім цього, беручи до уваги часткові оплати ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" Позивачем за первісним позовом додатково здійснено перерахунок пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат за порушення Відповідачем за первісним позовом строків виконання грошових зобов`язань за Договором станом на 21.03.2024, а тому до стягнення заявлено: пеня в загальному розмірі 72 740 899 грн 21 коп.; штраф у загальному розмірі 38 314 885 грн 62 коп.; 3% річних у загальному розмірі 7 832 891 грн 83 коп.; інфляційні нарахування в загальному розмірі 8 495 234 грн 15 коп.

На підтвердження існуючої заборгованості Позивачем за первісним позовом надано до матеріалів справи відповідні акти приймання-передачі послуги (а.с.262-268 т.2), акти коригування до актів приймання-передачі послуги (а.с.269-270 т.2 а.с.1-4 т.3), рахунки за послуги з передачі електричної енергії (а.с.247-261 т.2, а.с.8-12,17 т.3) та оновлений (скоригований) розрахунок заборгованостей і штрафних санкцій (а.с.243-246 т.2).

Протокольною ухвалою суду від 19.11.2024 прийнято до розгляду заяву позивача за первісним позовом про збільшення позовних вимог за первісним позовом (вх.№1684 від 01.04.2024).

Причиною спору у цій справі за первісним позовом стало питання про наявність або відсутність підстав для стягнення з ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" 344 877 717 грн 78 коп. основного боргу, 72 740 899 грн 21 коп. пені, 38 314 885 грн 62 коп. штрафу, 8 495 234 грн 15 коп. інфляційних втрат та 7 832 891 грн 83 коп. трьох процентів річних, у зв`язку з неналежним виконанням ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" зобов`язань за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0154-02024 щодо своєчасної та повної оплати вартості спожитої електричної енергії у період з січня 2023 року по грудень 2023 року.

Причиною спору у цій справі за зустрічним позовом стало питання про наявність або відсутність підстав для тлумачення умов пункту 5.5. зазначеного договору щодо здійснення розрахунків.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" на користь НЕК "Укренерго" 1 025 048,00 грн інфляційних втрат, 142 457,37 грн 3 % річних та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" про тлумачення пункту 5.5 договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0154-02024, а тому з огляду на норми частини першої  статті 269 ГПК України  судом апеляційної інстанції переглядається в цій частині.

ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" оскаржує рішення суду першої інстанції через незгоду із прийняттям судом заяви НЕК "Укренерго" заяви про збільшення позовних вимог та задоволення позову з урахуванням цієї заяви, оскільки вважає, що відповідна заява у частині стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з липня по грудень 2023 року, фактично є заявою про зміну предмета та підстав позову шляхом його доповнення новими позовними вимогами.

Щодо наведених доводів суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, а підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову ? це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Такі висновки про застосування частини третьої статті 46 ГПК України викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15.

Предмет позову кореспондує із способами захисту права, які визначені, зокрема статтею 16 ЦК України, а відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин.

Водночас під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Збільшенням розміру позовних вимог не може вважатися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. Подібна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі 923/1061/18, від 19.12.2019 у справі № 925/185/19, від 23.01.2020 у справі № 925/186/19, від  09.07.2020 у справі № 922/404/19 та від 24.09.2020 у справі №       920/1059/17.

У цій справі 01.04.2024 від НЕК "Укренерго" до місцевого господарського суду через підсистему "Електронний суд" надійшла заява про збільшення позовних вимог (вх.№1684 від 01.04.2024), яку суд прийняв до розгляду протокольною ухвалою від 19.11.2024.

Відповідно до змісту зазначеної заяви НЕК "УКРЕНЕРГО" (з урахуванням часткових оплат та наявної заборгованості у ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" перед НЕК "Укренерго" станом на 01.01.2023 у розмірі 25 868 449, 31 грн за договором) просило стягнути з ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" за період з квітня 2023 року по грудень 2023 року основну заборгованість за договором у розмірі 344 877 717 грн 78 коп. Окрім цього, беручи до уваги часткові оплати ТОВ "ЕНЕРА СУМИ", НЕК "Укренерго" додатково здійснено перерахунок пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат за порушення ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" строків виконання грошових зобов`язань за договором станом на 21.03.2024. До заяви додані документи, які підтверджують виникнення заборгованості за період з липня по грудень 2023 року.  Тож у підсумку НЕК "УКРЕНЕРГО" просило стягнути з ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" основний борг у розмірі 344 877 717 грн 78 коп., пеню у розмірі 72 740 899 грн 21 коп., 8 495 234 грн 15 коп. інфляційних втрат, три проценти річних у розмірі 7 832 891 грн 83 коп., штраф у розмірі 38 314 885 грн 62 коп.

ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" в апеляційній скарзі зазначило, що підставою позову НЕК "УКРЕНЕРГО" в первісній редакції (позовна заява від 14.08.2023 за вих. №01/39589) про стягнення 224 540 657,35 грн є несвоєчасне здійснення/нездійснення оплати ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" за надані послуги з передачі електричної енергії згідно умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0154-02024 із відповідними змінами за період з січня 2023 по червень 2023 року. Підставою позову у частині збільшення розміру позовних вимог згідно заяви НЕК "УКРЕНЕРГО" від 01.04.2024 є несвоєчасне здійснення/ нездійснення оплати ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" за надані послуги з передачі електричної енергії згідно умов договору за період з липня 2023 по грудень 2023 року.

Суд зазначає, що у цій справі, звертаючись з позовом і у подальшому із заявою про збільшення позовних вимог, НЕК "УКРЕНЕРГО" посилалося на несплату ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" заборгованості за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 №0154-02024. Як первісні, так і змінені позовні вимоги стосуються зобов`язань ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" за зазначеним договором і заявлені безпосередньо у межах цих спірних правовідносин.

Тобто фактично НЕК "УКРЕНЕРГО" збільшила розмір вимог майнового характеру (їх кількісні показники) у відповідній частині, водночас підстави цих вимог залишилися незмінними, відтак за відсутності заявлення позивачем нових (додаткових) вимог, відсутні підстави стверджувати про недотримання у цьому разі норм статті 46 ГПК України.

Аналогічні висновки за подібних обставин зроблено Верховним Судом у постановах від 10.10.2023 у справі № 910/21843/21, від 30.09.2025 у справі № 927/1413/23.

Водночас у № 910/15342/23, на зроблені Верховним Судом висновки у якій посилається ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" у своїй апеляційній скарзі, при розгляді заяви позивача про збільшення позовних вимог суд першої інстанції не врахував, що у цій заяві додатково до вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на суму прострочених зобов`язань з оплати послуги за лютий ? серпень 2023 року, позивач, посилаючись на вимоги частини другої статті 625 ЦК України, фактично заявив нові позовні вимоги, додавши вимоги про стягнення нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за попередні періоди заборгованості з оплати послуги (за січень 2022 року ? січень 2023 року), які передують тим періодам, за які первісно заявлялись означені вимоги та за які не пред`являлась до стягнення сума основного боргу. На зазначене і звернув увагу Верховний Суд, ухвалюючи постанову від  26.11.2024 у справі №910/15342/23.

Тож у наведеній ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" в апеляційній скарзі постанові Верховного Суду висновки про застосування статті 46 ГПК України зроблені з огляду за інші обстави збільшення, зміни чи заявлення нових позовних вимог порівняно із справою №  920/991/23, тому відповідні висновки є нерелевантними, а їх неврахування судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення у цій справі не може свідчити про порушення ним норм зазначеної статті.

Щодо вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

НЕК "УКРЕНЕРГО" просить суд стягнути з ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" три проценти річних у розмірі 7 832 891 грн 83 коп. та інфляційні втрати в розмірі 8 495 234 грн 15 коп., обґрунтований розрахунок цих нарахувань міститься в матеріалах справи (а.с.243-246 т. 2).

Положеннями статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18). Визначене частиною другою статті 625 ЦК України право стягнення трьох процентів річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг). Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 921/94/21.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Верховний Суд неодноразово виснував, що у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів, адже це не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання (стаття 607 ЦК України) або      відсутністю вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 910/4926/19, від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17).

Отже, відсутність вини ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" у простроченні виконання грошового зобов`язання (стаття 614 ЦК України) не впливає на обсяг його обов`язків як боржника, що прострочив грошове зобов`язання, та не вважається випадком відсутність у нього необхідних коштів.

Відсутність належного забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат учасника ринку на виконання спеціальних обов`язків не є підставою для звільнення його від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 14.10.2025 у справі № 910/9762/24.

Оскільки ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" було прострочено оплату переданої електричної енергії, обґрунтованими визнані судом вимоги НЕК "УКРЕНЕРГО" щодо стягнення з ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" трьох процентів річних та інфляційних втрат у заявлених розмірах. Стягненню підлягає 8 495 234 грн 15 коп. інфляційних втрат та 7 832 891 грн 83 коп. три проценти річних. Відповідні розрахунки є арифметично правильними та обґрунтованими.

Щодо клопотання ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" про зменшення трьох процентів річних.

Так, у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, на яку скаржник по Велика Палата Верховного Суду зробила загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК, тоді як підстави для такого зменшення процентів річних суд повинен установлювати в кожному конкретному випадку. Адже законодавство не містить переліку підстав для зменшення процентів річних. Такими підставами можуть бути, зокрема, дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу, а також інші підстави, підтверджені конкретними обставинами справи. Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи, має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних. При вирішенні питання про зменшення процентів річних суд має враховувати принципи розумності, справедливості, пропорційності та дотримуватись балансу між інтересами боржника і кредитора.

У постанові від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 Велика Палата Верховного Суду зазначала, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.

Задля усунення сумнівів скаржника у правильності застосування судом першої інстанції у цій справі приписів статті 625 ЦК України і відсутності у суду права зменшення заявлених до стягнення розмірів інфляційних втрат і 3 % річних, колегія суддів звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала про те, що 3 % річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання, і він не підлягає зменшенню судом, а компенсація кредитору інфляційних втрат є мінімальною гарантією захисту його інтересів, яка забезпечує збереження цінності грошових коштів протягом прострочення оплати боржником відповідних товарів, робіт чи послуг, вони не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, а входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу, а тому також не можуть бути зменшені.

Оскільки у цьому контексті (стосовно відсутності права суду зменшувати розмір інфляційних втрат і 3 % річних) правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 є останнім.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення трьох процентів річних на підставі статті 551 ЦК України та 233 ГК України.

В апеляційній скарзі зазначено, що у відзиві на позовну заяву ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" вказувало про наявність підстав для звільнення від відповідальності за неможливість виконання зобов`язань у спірний період за договором, проте такі доводи не були оцінені судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язанням (неналежне виконання).

Зі змісту статті 614 ЦК України вбачається, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до положень абзацу 1 частини першої статті 617 ЦК України та статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язанням несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язанням виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Як уже зазначалося вище, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі №161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі №711/4010/13, від 23.06.2020 у справі №536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, від 22.09.2020 у справі №918/631/19, від 09.11.2021 у справі №320/5115/17).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19).

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц, №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18).

У постанові Верховного Суду від 24.07.2018 у справі №905/1722/17 вказано: "статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили, у той час як норми статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання (частина перша статті 625 Цивільного кодексу України). Отже, порушення відповідачем умов договору щодо оплати вартості наданих послуг є підставою для нарахування визначених статтею 625 Цивільного кодексу України платежів, а наявність обставин непереборної сили за договором не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами".

Форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі №910/8741/22.

Тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені статтею 617 ЦК України та статті 218 ГК України, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого частиною другою статті 625 ЦК України, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.09.2024 у справі № 910/17252/23, прийнятій у подібних правовідносинах.

У зв`язку із викладеним, колегією відхиляються доводи скаржника про звільнення від відповідальності порушення грошового зобов`язання, оскільки строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин, як безпідставні.

ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" не погоджуючись з рішенням в апеляційній скарзі зазначає, що НЕК "УКРЕНЕРГО" неправильно нараховані три проценти річних та інфляційні втрати.

ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" в апеляційній скарзі стверджує, що: "з дати оформлення акту приймання-передачі послуг згідно Договору планова вартість послуг перестає існувати і з`являється фактичний обсяг і вартість послуги, яка відповідно до пункту 5.5 Договору повинна бути оплачена до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно)".

Обґрунтовуючи таку свою позицію ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" посилається на висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 18.07.2024 у справі № 910/1083/23, від 26.11.2024 у справі № 910/15342/23, від 28.01.2024 у справі № 910/1848/23, від 30.01.2024 у справі № 910/881/24. 

Проте, правовідносини, у зазначених ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" судових справах не є подібними в істотних аспектах зі справою, що переглядається № 920/991/23.

Справа № 910/881/24 - позов ТОВ "Черкасиенергозбут" до ДП "Гарантований покупець", третя особа - Кабінет Міністрів України про стягнення заборгованості за договором про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг. 

Справа № 910/1848/23 - первісний позов ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" до ДП "Гарантований покупець" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг та зустрічним позовом ДП "Гарантований покупець" до ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" про тлумачення пункту договору. 

Справа № 910/15342/23 - позов ТОВ "Закарпаттяенергозбут" до ДП "Гарантований покупець" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг. 

Справа № 910/1083/23 - первісний позов ТОВ "Прикарпатенерготрейд" до ДП "Гарантований покупець" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг та зустрічним позовом ДП "Гарантований покупець" до ТОВ "Прикарпатенерготрейд" про тлумачення пункту договору. 

Проаналізувавши зазначені справи, на які посилається Відповідач у своїй апеляційній скарзі, вбачається, що вони стосуються належного виконання договору про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг. Проте, у справі № 920/991/23 спірним є договір про надання послуг з передачі електричної енергії.

Щодо зустрічного позову про тлумачення умов договору

Зустрічний позов мотивований тим, що між ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" та НЕК "УКРЕНЕРГО"  виник спір у результаті різного трактування пункту 5.5. Договору (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022).

Так, відповідно до п. 5.5. Договору (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022) передбачено, що Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих Виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису тієї особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді.

ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" зауважує що в первісному позові НЕК "УКРЕНЕРГО" трактує п. 5.5.Договору, таким чином, що ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" має здійснювати оплату за фактичний обсяг послуги лише на підставі актів надання послуги та рахунків.

ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" вважає, що здійснення оплати за надані послуги можливе лише на підставі актів приймання-передачі послуги, оскільки буквальне розуміння пунктів, що потребують тлумачення, призводить до вимоги здійснення оплати ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" одночасно на підставі рахунків та актів надання послуг, що є неможливим, адже вони містять різні суми для оплати. Крім того, в суму, вказану в рахунку, може бути включено переплату чи заборгованість ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" за інші розрахункові періоди. Тобто, оплата згідно акту надання послуг та рахунку не може бути здійснена ТОВ "ЕНЕРА СУМИ", оскільки в такому акті не враховано вже здійснену часткову попередню оплату і така сума не є остаточною та правильно.

Окрім цього, ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" вважає, що існує також необхідність тлумачення п. 5.5. Договору (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022) щодо дати отримання рахунку і акту надання послуг, як відправних документів оплати вартості послуги.

З огляду на викладене на переконання ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" існує необхідність тлумачення умов пункту 5.5. Договору, так, як неоднакове розуміння та застосування вищевказаного пункту ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" та НЕК "УКРЕНЕРГО" впливає, як на правильність розрахунку заборгованості та 3 % річних, інфляційних втрат по первісному позову, так і на майбутні розрахунки між ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" та НЕК "УКРЕНЕРГО".

НЕК "УКРЕНЕРГО" заперечуючи доводи ТОВ "ЕНЕРА СУМИ", у відзиві на зустрічну позовну заяву, серед іншого, зазначає, що підставою для тлумачення судом договору є наявність спору між сторонами правочину щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всього договору його частини, що не дає змогу з`ясувати дійсний зміст правочину/його частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити його намір, тлумачення не може створювати, а лише роз`яснює існуючи умови угоди. Тобто, у розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту договору/його окремих частин, який складає права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов.

НЕК "УКРЕНЕРГО" зауважує на тому, що тлумачення умов Договору, що виконується сторонами не відповідає судовій практиці, згідно якої тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов.

З огляду на викладене, НЕК "УКРЕНЕРГО" просить відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Визначальною ознакою договору є мета його укладення.

Статтею 627 цього ж Кодексу передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 213 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину (частини перша та друга).

Правила тлумачення змісту правочину визначено частиною третьою статті 213 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

За змістом частини четвертої статті 213 Цивільного кодексу України якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, у частинах третій та четвертій статті 213 Цивільного кодексу України визначено загальні способи, що застосовуються при тлумаченні, які втілюються у трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також із намірами сторін, які вони виявляли при вчиненні правочину, а також із чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (якщо перші два не дали результатів) є врахування: а) мети правочину, б) змісту попередніх переговорів, в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше у правовідносинах між собою), г) звичаїв ділового обороту; ґ) подальшої поведінки сторін; д) тексту типового договору; е) інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, оскільки договір є видом правочину (в даному випадку, двосторонній правочин) тлумаченню підлягають умови договору за правилами, встановленими статті 213 Цивільного кодексу України.

Підставою для тлумачення судом договору є наявність спору між сторонами правочину щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всього договору/його частини, що не дає змогу з`ясувати дійсний зміст правочину/його частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити його намір, тлумачення не може створювати, а лише роз`яснює існуючи умови угоди.

Тобто, у розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту договору/його окремих частин, який складає права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов. З огляду на викладене, тлумаченню підлягає зміст договору/його частина у способи, встановлені статтею 213 Цивільного кодексу України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №910/9525/19.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2019 № 0154-02024 вже виконується сторонами, в тому числі, і пункт 5.5. (в редакції Додаткової угоди від 15.12.2022), який ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" просить суд розтлумачити.

За таких обставин, зважаючи на те, що тлумачення договору можливе до початку його виконання сторонами, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА СУМИ".

Зважаючи на те, що тлумачення договору можливе до початку його виконання сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ТОВ "ЕНЕРА СУМИ".

Отже, підстави апеляційного оскарження, наведені скаржником в апеляційній скарзі не отримали підтвердження.

Тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів з огляду на викладене зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вказаних висновків.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог статті 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої  статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 276 ГПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. 

Судові витрати

Судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області  від 11.04.2025 у справі №920/991/23 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна постанова складена 10.11.2025 (у зв`язку з перебуванням головуючої судді Ходаківської І. П. на лікарняному з 28.10.2025 по 09.11.2025).

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                С.В. Владимиренко

                                                                                А.М. Демидова