08.09.25
22-ц/812/1568/25

Єдиний унікальний номер судової справи: 945/2552/24
Провадження № 22-ц/812/1568/25 Доповідач суду апеляційної інстанції – Самчишина Н.В.
Постанова
Іменем України

08 вересня 2025 року м. Миколаїв             Справа № 945/2552/24
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:головуючого – судді Самчишиної Н.В., суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на заочне рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03 липня 2025 року, ухвалене у складі головуючого судді Сергієнка С.А., у приміщенні цього суду у м. Нова Одеса, повний текст судового рішення складено того ж дня, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

                                        встановив:
У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі - ТОВ «Бізнес позика» або Товариство) звернулось до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 листопада 2024 року справу за підсудністю передано на розгляд до Новоодеського районного суду Миколаївської області.
В обґрунтування позову Товариство зазначало, що 04 квітня 2024  року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачкою був укладений договір №495237-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями. Договір підписаний у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит.
Згідно з умовами договору сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,95% за кожен день користування кредитом.
Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав, надав позичальнику грошові кошти у розмірі 6000 грн шляхом перерахування на банківську карту.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник на виконання умов договору здійснила часткову оплату на загальну суму 3 900 грн.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не належним чином виконувала свої зобов`язання за договором кредиту, станом на 02 жовтня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 18 768,05 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту – 5 484,36 грн, суми прострочених платежів по процентах – 13 283,69 грн, суми прострочених платежів за комісією – 0 грн.
Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03 липня 2025 року позов ТОВ «Бізнес позика» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість в сумі 12 540? грн, з яких: тіло кредиту 5 448,36? грн та 7 091,64? грн відсотки. У задоволенні позову у іншій частині – відмовлено.???
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» 1618, 54 грн судових витрат.
Частково задовольняючи позов ТОВ «Бізнес позика», суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала. 
Заборгованість позичальницею сплачено частково у сумі 3900 грн, з яких: 551,64 грн тіло кредиту, 2484,36 грн відсотки та 900 грн комісія. Таким чином із відповідача підлягає стягненню залишок тіла кредиту 5 448,36? грн (6 000грн - 551,64грн), а також залишок відсотків за користування кредитними коштами.
Визначаючи суму відсотків за користування кредитними коштами, яка підлягає стягненню, суд виходив з того, що тіло кредиту становило 6 000 грн, узгоджена у договорі відсоткова ставка 0,95 % на день, строк кредитування 168 днів (24 тижні х 7 днів). 
Таким чином за користування кредитними коштами відповідач мала сплатити позивачу 9576 грн, а сплатила 2484,36 грн, відтак з неї на користь позивача підлягає стягненню 7091,64? грн відсотків за користування кредитними коштами.?
В апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес позика», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 суми прострочених платежів по процентах змінити, стягнувши заборгованість за нарахованими та несплаченими (простроченими) процентами за користування кредитом в розмірі 13 283,69 грн.
Позивач зазначав, що суд першої інстанції помилково порахував відсотки, застосувавши денну процентну ставку, яка обрахована із зниженої ставки, що вказана в п.2.4.Договору. Вищевказані висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки судом не було досліджено, що обов`язок сплати процентів по кредиту, порядок нарахування процентів та їх фіксований розмір передбачені пунктами 2.4., 3.2., 3.2.2. Договору про надання кредиту, що був укладений між позивачем та відповідачем. При цьому в оскаржуваному рішення суд першої інстанції зробив висновок, що договір є укладеним та чинним.
Зазначало, що відповідно до п.3.2.2. договору визначено: «Сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. Договору, та до закінчення терміну дії Договору».
Відповідач не здійснив четвертий платіж (з 30 травня 2024 року), тому відбулося прострочення платежу, а після спливу 7 (семи) днів, починаючи з восьмого дня, тобто з 06 червня 2024 року почалося нарахування процентів за Договором уже по стандартній процентній ставці. 
Тобто, з 04 квітня 2024 року по 05 червня 2024 року нарахування процентів відбувалося на залишок по тілу кредиту по зниженій процентній ставці 1,15013387%, тобто 63 календарних дні, які слід обраховувати наступним чином: залишок по тілу кредиту * 1,15013387% * 63 календарні дні. З 06 червня 2024 року по 19 вересня 2024 року нарахування процентів відбувалося на залишок по тілу кредиту уже по стандартній процентній ставці 2,0000000%, звідси за 106 календарних днів, які слід обраховувати наступним чином: залишок по тілу кредиту * 2,0000000% * 106 календарні дні. 
Відтак, загальна сума нарахованих відсотків, з урахуванням тих сум, які вносив боржник в рахунок погашення своєї заборгованості (із пропорційним розподілом тієї суми на погашення тіла кредиту, комісії та процентів) склала 13 283,69 грн.
Правом подачі відзив на апеляційну скаргу відповідачка не скористалася.
За приписами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку частини першої статті  369 ЦПК України.
Відповідно до положень частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої з відповідачки заборгованості за тілом кредиту ТОВ «Бізнес позика» не оскаржується, а тому згідно приписів частини першої статті 367 ЦПК України в цій частині не є предметом апеляційного перегляду.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ТОВ «Бізнес Позика» слід задовольнити частково з таких підстав.
Задовольняючи частково позов в частині стягнення заборгованості за процентами та визначаючи суму процентів за користування кредитними коштами, яка підлягає стягненню суд виходив з того, що узгоджена у договорі відсоткова ставка 0,95 % на день, строк кредитування 168 днів (24 тижні х 7 днів). Таким чином за користування кредитними коштами відповідачка мала сплатити позивачу 9576 грн, а сплатила 2484,36 грн, відтак з неї на користь позивача підлягає стягненню 7091,64? грн відсотків за користування кредитними коштами.?
 Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що  04 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 495237-КС-001 шляхом обміну повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». 
Так, 04 квітня 2024 року позивачем направлено відповідачці пропозицію (оферту) укласти Договір № 495237-КС-001 про надання кредиту, остання прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №495237-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою.
Позивачем направлено відповідачці через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5844, отриманий ОСОБА_1 на номер телефону, що був зазначений нею в анкеті в особистому кабінеті.
Відповідно до п. 2.1 договору кредиту, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 6 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.
Свої зобов`язання за договором кредиту ТОВ «Бізнес позика» виконало, надало позичальниці грошові кошти шляхом перерахування на банківську карту № НОМЕР_1 , яка вказана останньою при заповнення анкетних даних в особистому кабінеті.
Позичальниця на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором №495237-КС-001 на загальну суму 3 900 грн.
З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 02 жовтня 2024 року утворилась заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором, яка становить 18 768,05 грн та складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту – 5 484,36 грн, суми прострочених платежів по процентах – 13 283,69 грн, суми прострочених платежів за комісією – 0 грн.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Приписами статей 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За правилами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Як встановлено всупереч умовам кредитного договору, відповідачка ОСОБА_1 не виконала свого зобов`язання та не здійснювала платежі в повному обсязі для погашення кредитної заборгованості, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром заборгованості за процентами за користування кредитом, який визначив суд першої інстанції, з огляду на таке. 
Матеріалами справи встановлено, що 04 квітня 2024 року між сторонами укладено договір про надання кредиту в сумі 6000 грн строком на 24 тижня, тобто до 19 вересня 2024 року.
Відповідно до п. 2.4. договору стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,0%, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15013387 %, фіксована.
За умовами п. 3.2. договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою, вказаною у п. 2.4. договору, на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, у залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, і розраховується в порядку, описаному нижче.
Згідно з п. 3.2.1. договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4. договору.
Відповідно до умов п. 3.2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору.
Отже, матеріалами цивільної справи підтверджується, що у підписаному позичальником договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом: фіксована знижена процентна ставка у розмірі 1,15013387 % за кожен день користування кредитом та фіксована стандартна процентна ставка у розмірі 2,0%, якщо буде допущена прострочка сплати заборгованості.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується із визначеним позивачем розміром процентів за кредитним договором, з огляду на таке.
Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (частина 1 статті 5 ЦК України).
Метою Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII (з подальшими змінами) (далі – Закон № 1734-VIII) є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами (стаття 2 Закону № 1734-VIII).
Цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї (стаття 3 цього Закону) та застосовується до договорів про споживчий кредит, укладених після набранням чинності цим Законом (пункт 1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1734-VIII ).
Умови спірного кредитного договору від 04 квітня 2024 року та відповідні нарахування не повною мірою відповідають вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
Зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX (який набрав чинності 24 грудня 2023 року) статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено: частиною 4 цієї статті, у якій зазначено формулу розрахунку денної процентної ставки за споживчим кредитом; частиною 5 цієї статті, у якій визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, у пункті 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Отже, за встановленого, оскільки кредитний договір укладений між сторонами після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), проте без урахування його положень, а тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів у розмірі, що перевищує 1,5 % на день, починаючи з 22 квітня 2024 року, а також умови договору щодо нарахування процентів у розмірі, що перевищує 1,0 % на день, починаючи з 20 серпня 2024 року, є нікчемними.
Враховуючи зазначені положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» в частині обмеження розміру денної процентної ставки розмір заборгованості по процентам за кредитним договором від 04 квітня 2024 року складає за період з 04 квітня 2024 року по 05 червня 2024 року 1703,16 грн (виходячи з процентної ставки 1,15013387% за 63 дня), за період з 06 червня 2024 року по 20 серпня 2024 року 6252,17 грн (виходячи з процентної ставки 1,5 % за 76 днів) та з 21 серпня 2024 року по 19 вересня 2024 року 1645,31 грн (виходячи з процентної ставки 1% за 30 днів). Тому загальний розмір заборгованості за процентами до стягнення становить 9600,64 грн. 
Оскільки відповідачем сплачено 2484,36 грн процентів за користування кредитними коштами, то з неї на користь позивача підлягає стягненню 7116, 28 грн заборгованості за процентами.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове стягнення процентів за користування кредитом, виходячи із денної процентної ставки 0,95%, на зазначене уваги не звернув, тому дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову щодо цієї вимоги, у зв`язку з чим рішення в частині, що оскаржується, прийнято помилково та необґрунтовано, а тому підлягає зміні.
З ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» слід стягнути заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом в межах строку кредитування, визначеного сторонами, в розмірі 7116, 28 грн.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання позову та апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн та 3633,60 грн відповідно.
Оскільки позовна заява та апеляційна скарга позивача задоволенні частково (67%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4057,52 грн в обох судових інстанціях. 
Керуючись статтями 367, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити частково.
Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03 липня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (код ЄДРПОУ 41084239) загальної суми заборгованості за кредитним договором №495237-КС-001 від 04 квітня 2024 року та суми прострочених платежів по процентах, змінити, збільшивши загальну суму заборгованості з 12 540 грн до 12 600 грн 64 коп, та суму прострочених процентів - з 7 091 грн 64 коп. до 7 116 грн 28 коп.
Рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (код ЄДРПОУ 41084239) судові витрати в сумі 1 623 грн 01 коп.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (код ЄДРПОУ 41084239) 2 434 грн 51 коп. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                                        Н.В. Самчишина

Судді:                                                                 В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова 

Повна постанова складена 08 вересня 2025 року.