П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/12528/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Яремчук Костянтин Олександрович  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
21 жовтня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що 02 вересня 2024 року вказала, що звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 10 вересня 2024 року № 025350007891 позивачці відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому таким рішенням до страхового стажу не зараховано період проходження позивачкою військової служби з 01 січня 2004 року по 05 липня 2010 року згідно з наданою довідкою № 202/4 від 10 серпня 2010 року, оскільки відсутні відомості щодо сплати страхових внесків, а також оскільки надана довідка не містить відомостей про нараховані суми грошового забезпечення.
Позивачка не погоджується з таким рішенням, у зв`язку із чим звернулася до суду цим позовом з вимогами його скасувати та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити пенсію по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу період проходження нею військової служби.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 025350007891 від 10 вересня 2024 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити з 02 вересня 2024 року ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу період проходження військової служби з 01 січня 2004 року по 05 липня 2010 року включно.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Зазначає, що відповідно до статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності страхового стажу, визначеного статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією. Згідно зі статтею 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органами медико-соціальної експертизи згідно із законодавством. Особи, яким установлено інвалідність мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності для осіб з інвалідністю ІІ та ІІІ групи від 43 років до досягнення особою 45 років включно – 10 років, а на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю ІІ та ІІІ групи від 46 років до досягнення особою 48 років включно – 11 років.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у разі якщо за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейським і особам рядового і начальницького складу відповідно до Закону, страховий стаж та заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, передбаченої пунктом 2 Порядку зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу за період з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2006 року, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 770.
Зауважує, що згідно з наданими позивачкою документами до страхового стажу не зарахований період проходження нею військової служби з 01 січня 2004 року по 05 липня 2010 року відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 202/4 від 10 серпня 2010 року та індивідуальних відомостей про застраховану особу, оскільки відсутні відомості щодо сплати страхових внесків та вищезазначена довідка не містить даних про нараховані суми грошового забезпечення.
Таким чином, на переконання представника цього відповідача, підтверджений належними документами страховий стаж ОСОБА_1 становить 09 років 08 місяців 25 днів, якого недостатньо для призначення пенсії по інвалідності.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що 02 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За принципом екстериторіальності подану позивачем заяву розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
10 вересня 2024 року цим територіальним органом Пенсійного фонду України прийнято рішення № 025350007891, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
У рішенні зазначено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності залежно від групи інвалідності за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю ІІ та ІІІ групи від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років.
При цьому таким рішенням до страхового стажу позивачки не зараховано період проходження військової служби з 01 січня 2004 року по 05 липня 2010 року відповідно до наданої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 202/4 від 10 серпня 2010 року, оскільки відсутні відомості щодо сплати страхових внесків та вказана довідка не містить відомостей про нараховані суми грошового забезпечення.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Основного Закону України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), який є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи, а саме, громадян України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу";
За приписами статті 14 Закону № 1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону, зокрема, є підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, надбавку або компенсацію, - для осіб, зазначених у пунктах 6-9, 11 і 12 статті 11 цього Закону.
Згідно з частиною першою статті 32 Закону № 1058-IV передбачено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.
Відповідно до пункту 3 розділу ХV Закону № 1058-ІV зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2006 року проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів Державного бюджету України.
Протягом п`яти років з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (набрав чинність 11 жовтня 2017 року) військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення відповідно до законодавства, до Пенсійного фонду подаються, у разі їх відсутності, персоніфіковані відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Суд установив, що позивачка є особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 684441, виданої Гайсинською міжрайонною МСЕК Департаменту охорони здоров`я Вінницької обласної державної адміністрації.
Крім того, на момент звернення із заявою про призначення пенсії вік позивачки становив 47 років, що є достатнім в розумінні вимог частини 1 статті 32 Закону № 1058-ІV.
Разом із тим підставою для прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії по інвалідності слугував висновок пенсійного органу про відсутність у позивачки необхідного страхового стажу (11 років).
При цьому, до страхового стажу позивачки не зараховано період проходження нею військової служби з 01 січня 2004 року по 05 липня 2010 року відповідно до наданої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 серпня 2010 року № 202/4, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків та надана довідка про проходження військової служби не містить даних про нараховані суми грошового забезпечення.
Проте такі доводи пенсійного органу судом оцінюються критично з огляду на наступне.
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії по інвалідності додаються, з поміж іншого, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
У разі якщо за період з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським відповідно до Закону, страховий стаж та заробітна плата (дохід) обчислюються на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески, форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04 лютого 2021 року № 3-1 «Про затвердження форми довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески та Порядку розрахунку сум грошового забезпечення, якщо документи про його нарахування та про сплачені страхові внески зберігаються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя або знищено», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 квітня 2021 року за № 463/36085.
Водночас пунктом 6 Порядку № 637 визначено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 770 затверджено Порядок зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу за період з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2006 року, а також Порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 р. по 31 грудня 2016 р., необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським.
Відповідно до пункту 1 Порядку подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 р. по 31 грудня 2016 р., необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським, цей Порядок установлює механізм, форму та строки подання до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 р. по 31 грудня 2016 р. у разі їх відсутності в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до пунктів 3, 4 згаданого вище Порядку відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб на підставі інформації з податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формами № 8 ДР і № 1 ДФ, які ДФС передає Пенсійному фонду України в електронному вигляді на центральному рівні в порядку, встановленому Пенсійним фондом України та ДФС. При цьому Пенсійний фонд України обчислює щомісячні суми грошового забезпечення виходячи із середнього розміру сум доходу квартальної звітності за формами № 8 ДР і № 1 ДФ за період, за який подано інформацію.
У разі відсутності інформації з податкового розрахунку сум доходу відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться територіальними органами Пенсійного фонду України до реєстру застрахованих осіб на підставі поданого військовими частинами чи органами, які виплачують (виплачували) грошове забезпечення, або подаються органами, які уповноважені рішеннями керівників державних органів, до територіальних органів Пенсійного фонду України у вигляді звіту за формою згідно з додатком.
Страхувальники або уповноважені органи подають звіт до територіальних органів Пенсійного фонду України у такі строки: за період з 1 липня 2000 р. по 31 грудня 2003 р. - не пізніше ніж 1 грудня 2019; за період з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2007 р. - не пізніше ніж 1 травня 2020; за період з 1 січня 2008 р. по 31 грудня 2011 р. - не пізніше ніж 1 жовтня 2020; за період з 1 січня 2012 р. по 31 грудня 2015 р. - не пізніше ніж 1 жовтня 2021; за період з 1 січня 2015 р. по 31 грудня 2016 р. - не пізніше ніж 11 жовтня 2022.
Кінцеві строки подання страхувальниками або уповноваженими органами звіту до територіальних органів Пенсійного фонду України, зазначені у цьому пункті, можуть бути змінені відповідними державними органами за погодженням з Пенсійним фондом України, але не пізніше ніж до 11 жовтня 2022 року.
Для формування звіту страхувальники або уповноважені органи та територіальні органи Пенсійного фонду України можуть обмінюватися інформацією на паперових та магнітних (електронних) носіях. При цьому територіальні органи Пенсійного фонду України аналізують отриману від страхувальників та уповноважених органів інформацію, додають інформацію, наявну в Пенсійному фонді України, та повертають таку інформацію до страхувальників або уповноважених органів для заповнення та подання звіту.
З огляду на згадувані вище положення Порядку суд критично оцінює доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо правомірності відмови в призначенні позивачці пенсії по інвалідності з підстав відсутності інформації про сплату страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період проходження нею військової служби.
Колегія суддів вважає, що в межах даних спірних правовідносин позивачка не може нести відповідальність чи бути обмеженою у правах на соціальне забезпечення в разі неналежного виконання своїх обов`язків чи-то роботодавцем, чи-то органом Пенсійного фонду, так як обов`язок щодо подання до пенсійного органу персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року, необхідних для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, покладено саме на військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення відповідно до законодавства.
Колегія суддів також враховує те, що довідкою військової частини НОМЕР_1 від 05 липня 2010 року № 175 підтверджується той факт, що ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 протягом періоду з 01 серпня 1999 року по 05 липня 2010 року.
Іншою довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 серпня 2010 року № 202/4 також підтверджується факт проходження позивачкою військової служби за контрактом у Збройних Силах України у згадуваний вище період.
Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області необґрунтовано та безпідставно не зарахувало до страхового стажу позивачки період проходження нею військової служби з 01 січня 2004 року по 05 липня 2010 року, а тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Переглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо вимоги зобов`язального характеру, то колегія суддів зауважує наступне.
Так, вище уже цитувалися приписи статті 32 Закону № 1058-IV, згідно з якими особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років.
Відтак необхідними умовами для призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 є досягнення встановленого Законом віку (від 46 до 48 років), а також наявність страхового стажу не менше 11 років.
При цьому в оскаржуваному рішенні зазначено, що вік заявниці становить 47 років, а страховий стаж - 09 років 08 місяців 25 днів.
При цьому в ході судового розгляду встановлено, що період проходження позивачкою військової служби з 01 січня 2004 року по 05 липня 2010 року безпідставно не зарахований до страхового стажу.
Таким чином, зарахувавши до страхового стажу позивачки згадуваний вище період проходження військової служби, її страховий стаж буде становити більше 11 років, а оскільки такого стажу достатньо для призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону № 1058-IV, тому Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області належить зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності.
При цьому слід врахувати те, що відповідно до частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім передбачених цією статтею випадків. Зокрема пунктом 2 частини 1 цієї статті передбачено, що пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.
Відтак, оскільки звернення позивачки за пенсією відбулося пізніше трьох місяців після встановлення інвалідності (інвалідність позивачці встановлена 13 березня 2024 року, а із заявою про призначення пенсії звернулася 02 вересня 2024 року), тому Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області слід зобов`язати призначити позивачці пенсію по інвалідності з дня звернення за призначенням пенсії, тобто з 02 вересня 2010 року.
Водночас відсутні підстави для зобов`язання призначити пенсію позивачці Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, адже права ОСОБА_1 порушено саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, а тому саме цей пенсійний орган має їх поновити.
В силу приписів частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Шидловський В.Б.    Сапальова Т.В.