Слідчий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1 	Справа № 991/9780/25	
Доповідач: ОСОБА_2 	Провадження №11-сс/991/681/25	

АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА ВИЩОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО СУДУ

У Х В А Л А

04 листопада 2025 року	місто Київ	

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
прокурора ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяви захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про відвід прокурора у кримінальному провадженні №52021000000000296,
В С Т А Н О В И Л А:
Під час судового засідання з розгляду апеляційних скарг сторони захисту на ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_11 його захисники ОСОБА_7 і ОСОБА_9 з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 77 Кримінального процесуального кодексу України /далі - КПК/ заявили відвід прокурору ОСОБА_10 . Відвід сторона захисту мотивувала тим, що в погодженому прокурором повідомленні про підозру ОСОБА_11 : (1) вказано дані, які його характеризують виключно з негативного боку; (2) допущено цілий ряд помилок внаслідок несумлінного виконання прокурором своїх обов`язків. Крім того, на думку сторони захисту, прокурор свідомо приховує від суду справжнє місце проживання ОСОБА_11 в Франції та зазначає про його перебування на тимчасово окупованій території чи в росії. Вказане, на думку захисників, формулює позицію, яка створює об`єктивний сумнів у безсторонності прокурора.
Інші захисники підтримали заявлені відводи із зазначених у них мотивів.
Прокурор ОСОБА_10 просив відмовити у заявлених відводах, та надав пояснення, що: (1) свідомо не приховував інформації про місце проживання ОСОБА_11 , а лише використовував офіційні дані щодо зареєстрованого місця його проживання; (2) інформація щодо особи ОСОБА_11 , зазначена в повідомленні про підозру, підтверджена матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання. Вказав, що відвід із тих же підстав йому вже заявлявся в суді першої інстанції.
Заслухавши сторони, дослідивши заяви про відвід та обговоривши їх у нарадчій кімнаті колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відведенні прокурора від справи та від кримінального провадження.
Так, прокурор, окрім іншого, не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості (п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК).
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом (ч. 1 ст. 22 КПК). Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 26 КПКК).
Згідно ч. 1 ст. 36 КПК прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Така самостійність, зокрема, проявляється в тому, що прокурор приймає рішення в ході процесуального контролю за досудовим розслідуванням та здійснює процесуальні дії на основі власних переконань, які можуть суперечити позиції сторони захисту й навіть викликати в неї обурення з приводу того як викладені певні факти або правові позиції в процесуальних документах чи процесуальних рішеннях, погоджених прокурором. Проте перевірка правдивості зазначення фактів і правильності позицій є складовою частиною судового розгляду, в ході якого одна сторона намагається довести певні обставини, а інша - спростувати. Саме тому те в який спосіб у повідомленні про підозру, погодженому прокурором, викладені певні обставини, зокрема, й наведення окремих фактів у такій формі, що вони характеризують особу виключно з негативної сторони, є реалізацією стороною обвинувачення своїх прав із урахуванням засад змагальності та диспозитивності.
Сторона обвинувачення самостійно вирішує, які відомості зазначати у повідомленні про підозру та чим саме обґрунтовувати наявність підстав для обрання особі запобіжного заходу. Неповідомлення слідчому судді та суду певної інформації прокурором чи неподання ним певних документів звісно може бути проявом недобросовісної поведінки, але це право сторони обвинувачення самостійно визначати в який спосіб обґрунтовувати підозру та доводити підстави для обрання запобіжного заходу. В свою чергу роль сторони захисту полягає, в тому числі, в доведенні, що прокурор щось приховав, перекручує якісь факти тощо. Проте зазначені обставини підлягають з`ясуванню не на стадії заявлення відводів, а в ході розгляду апеляційних скарг по суті.
Таким чином, прокурор самостійно визначає спосіб викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрює певну особу.
Отже, зазначена реалізація власних повноважень у ході процесуального контролю за досудовим розслідуванням не може бути приводом для відводу прокурора, який погоджував повідомлення про підозру та подання до суду клопотання про обрання запобіжного заходу, оскільки суперечить таким загальним засадам кримінального провадження як змагальність і диспозитивність, а також принципу самостійності прокурора як складового елементу його незалежності.
Незгода з процесуальними рішеннями прокурора у кримінальному провадженні може бути підставою для їх оскарження відповідно до вимог КПК, а не для відводу прокурора.
Що ж до допущених, як зазначає сторона захисту, помилок у повідомленні про підозру, то їх існування не може вказувати на наявність обставин, які можуть викликати обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора чи інших обставин для його відведення.
Отже, підстав для висновку про наявність інших обставин, які викликали б сумніви у неупередженості прокурора, не встановлено. Тому підстави для відводу відсутні.
Керуючись ст. ст. 77, 81 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Заяви захисників про відвід прокурора залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:	ОСОБА_2   	
Судді:	ОСОБА_3 	
 	ОСОБА_4