ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

11 листопада 2025 року 	м.Суми	

Справа №585/2868/24 
Номер провадження 22-ц/816/1015/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Рунова В. Ю. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.

у присутності:
представника заінтересованої особи ОСОБА_1 – адвоката Маляра Миколи Васильовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2024 року у складі судді Цвєлодуб Г.О. та присяжних: Устименко О.Ю., Нудьги О.М., ухвалене в м. Ромни Сумської області, 
в цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області, як орган опіки та піклування, Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», ОСОБА_1 , про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною; встановити над ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку і за поданням органу опіки та піклування призначити ОСОБА_2 , її опікуном.
Заяву мотивує тим, що ОСОБА_1 є його рідною бабою. Вона є особою з інвалідністю ІІ групи з приводу психічного здоров`я безтерміново. З 1985 року перебуває під наглядом лікаря-психіатра. Внаслідок психічного захворювання ОСОБА_1 втратила здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду та опіки, її стан з часом погіршується. На теперішній час він проживає разом з нею та здійснює за нею догляд. Орган опіки та піклування Роменської міської ради в поданні до суду просить, у разі визнання ОСОБА_1 недієздатною, призначити його опікуном.
Посилаючись на вказані обставини, просить заяву задовольнити. 
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.
ОСОБА_1 визнано недієздатною та встановлено над нею опіку.
В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати, пов`язані із проведенням експертизи у сумі 4538 грн 52 коп. віднести на рахунок держави.
До встановлення опіки і призначення опікуна недієздатній ОСОБА_1 покладено на Виконавчий комітет Роменської міської ради як орган опіки та піклування здійснення обов`язків з опіки над нею.
Строк дії рішення – два роки з дня набрання рішенням суду законної сили.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні вимог та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким за поданням органу опіки та піклування призначити його опікуном ОСОБА_1 .
В доводах апеляційної скарги зазначає, що при встановленому ОСОБА_1 діагнозі важливим є те, щоб опікуном була саме особа з близького кола, яку вона добре знає, спілкується з нею та сприймає як родича. Під час розгляду справи ОСОБА_1 була присутня на засіданнях та на запитання суду підтвердила, що хоче, щоб її опікуном був заявник. Твердження суду щодо сумнівів у щирості бажання ОСОБА_2 здійснювати опіку над недієздатною бабусею, його усвідомлення особливої відповідальності опікуна, необхідності приділяти опіці весь свій час, є вочевидь протиправним.
Вважає, що суд помилково врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22.
При розгляді справи встановлено, що він проживає разом з дідом та бабою, ОСОБА_1 , а інших осіб, які виявили б бажання доглядати за ОСОБА_1 , та звернулися до органу опіки та піклування, немає. Матеріалами справи підтверджується, що він допомагає ОСОБА_1 , між ними добрі родинні відносини та вона визнає його своїм опікуном.
Судом першої інстанції не враховано, що чинним законодавством України передбачено, що недієздатна особа може мати декількох опікунів, а тому призначення його на теперішній час опікуном не є перешкодою для інших родичів здійснювати догляд за ОСОБА_1 у випадку, якщо вони виявлять таке бажання.
Суд першої інстанції не врахував інтересів особи, над якою встановлюється опіка та фактично призначив її опікуном сторонніх осіб.
Крім того, ОСОБА_2 надіслав суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без його участі. Вимоги, викладені в апеляційній скарзі, підтримує в повному обсязі.
Учасники справи правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалися.
Рішення суду в частині вирішення вимоги про визнання ОСОБА_1 недієздатною не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Маляра М.В. , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 1985 року, являється особою з інвалідністю другої групи з приводу психічного захворювання безстроково (а.с. 14; 16; 18). 
Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 16 травня 2024 року їй встановлено діагноз «Шизофренія параноїдна форма епізодичний тип перебігу зі стабільним дефектом» F 20.02. Виявляє психічні розлади, які підпадають під медичні критерії для звернення до суду для визнання недієздатною та встановлення опіки (а.с. 17). 
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Заявник ОСОБА_2 є рідним онуком ОСОБА_1 (а.с. 11-13). 
Він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).
Відповідно до довідки голови квартального комітету № 9 Тимошенко В.М. від 30 травня 2024 року ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З ним разом проживає бабуся ОСОБА_1 , яка являється інвалідом другої групи з приводу психічного захворювання безтерміново (а.с. 22). 
З акту обстеження житлово-побутових умов від 03 червня 2024 року вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , створені належні умови для проживання та догляду, опікуном може бути (а.с. 19-20).
Відповідно до характеристики голови квартального комітету № 9 ОСОБА_3 від 30 травня 2024 року ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , порядний, чесний, дружелюбний, приймає участь в громадських зборах і необхідних роботах, що проводяться на території житлового кварталу, в конфліктних ситуаціях не пов`язаний, скарг від сусідів не надходило, схвальні відгуки від мешканців кварталу № 9 (а.с. 23). 
Станом на 30 травня 2024 року заявник незнятої чи непогашеної судимості не має (а.с. 24).
Відповідно до подання органу опіки та піклування Роменської міської ради Сумської області № 2.1-23/2173 від 19.06.2024 у разі визнання ОСОБА_1 недієздатною, орган опіки та піклування просить суд призначити опікуном над нею її онука, ОСОБА_2 (а.с. 25-27).
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 925 від 01 листопада 2024 року ОСОБА_1 страждає хронічним психічним захворюванням у формі «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг. Дефектний стан», даний розлад має стійкий хронічний характер, перспективи поліпшення стану чи одужання відсутні. За своїм психічним станом ОСОБА_1 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_1 може бути присутня у судовому засіданні. За своїм психічним станом не може давати пояснення по суті справи (а.с. 82-84).
Частково задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 925 від 01 листопада 2024 року ОСОБА_1 страждає на психічний розлад, який має хронічний характер, та не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому дійшов висновку, що вимога про визнання ОСОБА_1 недієздатною підлягає задоволенню. 
Відмовляючи заявнику у призначенні його опікуном, суд вказав, що подання органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_2 опікуном над недієздатною бабою ОСОБА_1 не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містять лише посилання на можливість заявника бути опікуном. Крім того, ОСОБА_1 має трьох дітей. Відомостей про те, що діти не можуть здійснювати догляд за матір`ю та, що жоден з них на має змогу бути опікуном, в матеріалах справи відсутні. Місце реєстрації ОСОБА_1 та заявника є різними. Виходячи з наведеного, суд вказав, що має сумніви у щирості заявника здійснювати опіку над недієздатною бабою, його усвідомлення особливої відповідальності опікуна, необхідності приділяти опіці весь свій час. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, так які вони узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.
Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).
Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.
Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.
За положеннями частини шостої статті 300 ЦПК України визначено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але  не може перевищувати двох років.
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи  (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня  2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають  у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду   від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.
У поданні орган опіки та піклування Виконавчого комітету Роменської міської ради про призначення опікуна над ОСОБА_1 від 19 червня 2024 року № 2.1-23/2173 просить суд в разі визнання ОСОБА_1 недієздатною, призначити опікуном над нею її онука ОСОБА_2 .
Колегія суддів зауважує, що таке подання органу опіки і піклування має рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений.
Суд першої інстанції правильно встановив, що в даній справі подання органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Роменської міської ради про призначення ОСОБА_2 опікуном над недієздатною бабою ОСОБА_1 не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном.
В ході розгляду справи місцевим судом було встановлено, що ОСОБА_1 має трьох повнолітніх дітей, проте орган опіки та піклування при наданні висновку ці обставин не перевіряв, не з`ясовував, чому жоден з них не може здійснювати обов`язки опікуна. 
З приводу доводів апеляційної скарги, що під час розгляду справи ОСОБА_1 була присутня на засіданнях та на запитання суду підтвердила, що хоче, щоб її опікуном був заявник, колегія суддів зауважує, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 925 від 01 листопада 2024 року ОСОБА_1 може бути присутня в судовому засіданні, але зважаючи на її психічний стан до її пояснень необхідно відноситись критично.
З огляду на наявність у ОСОБА_1 інших близьких осіб, які можуть бути її опікунами, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо відмови заявнику у задоволенні вимоги про призначення його опікуном.
Таким чином доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 12 листопада 2025 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   В. Ю. Рунов