ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року	Львів	Справа № 500/7704/24 пров. № А/857/10848/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Кузьмича С.М., Мікули О.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного агропромислового підприємство "Агропродсервіс" на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року у справі № 500/7704/24 за адміністративним позовом Приватного агропромислового підприємство "Агропродсервіс" до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції – Юзьків М.І.,
час ухвалення рішення – 27 лютого 2025 року,
місце ухвалення рішення – м.Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 27 лютого 2025 року,

                                                              ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Агропродсервіс" звернулося в суд з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року в задоволенні позову відмовлено. 

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення адміністративного позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Підставою для застосування даного штрафу стало перевищення позивачем встановлених законодавством габаритно- вагових норм понад 10% але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, що зафіксовано: актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 05.11.2024 № 0054633; довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 05.11.2024 №0074566; талоном зважування від 05.11.2024 №25; рішенням про супроводження автомобільного транспорту від 05.11.2024; актом про блокування/розблокування автомобільного транспортного засобу від 05.11.2024. Зазначає, що відомості про навантаження на здвоєну вісь транспортного засобу 25,56 т., які вказані у акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР051665 від 05.11.2024р., не відповідають дійсності, оскільки чинними нормативними документами не передбачено вимірювання навантаження шляхом сумування показників навантаження на кожну вісь. Акцентує увагу, що у акті перевірки, зазначений інший транспортний засіб MAN з реєстраціним номером НОМЕР_1 . Також вказує, що вагове обладнання, яке забезпечує поосьове зважування у русі і визначає повну масу транспортного засобу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % допустиме до використання на стаціонарному, а не пересувному пункті габаритно-вагового контролю.   
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 19.05.2023 СТР №923398 ПАП "Агропродсервіс" є власником автомобіля марки МАN TGA 41,480 з номерним знаком НОМЕР_2 .
Старшими державними інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Дмитруком А.В., Кривокульською Т.,В, Якубовським О.О. та Сенюком В.В. на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок від 04.01.2024 №96867/39/27-24 та направлення на рейдову перевірку №005647 від 04.11.2024, проводилась рейдова перевірка на автомобільних дорогах в межах Тернопільської області щодо дотримання вимог чинного автотранспортного законодавства України.
Результати рейдової перевірки оформлені актом №051665 від 05.11.2024 (АР 051665), яким зафіксовано порушення позивачем абзацу 15 частини першої   статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні подільного вантажу.
Згідно вказаного акту проводилась перевірка транспортного засобу марки МАN TGA 41,480 з номерним знаком НОМЕР_3 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , водій ОСОБА_1 . У акті встановлено, що відповідно до ТТН №26391 від 05.11.2024 автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_1 (чотирьохвісний з двома рульовими осями) перевозив вантаж.   Відповідно до чеку зважування талон №25 від 05.11.2024 навантаження на задню здвоєну вісь становить 25,65 т., при допустимій відповідно до ПДР п. 23,0т., що перевищує допустиму на 11,1%. На момент перевірки перевозився подільний вантаж щебінь М-400, фр. 20 Ч 50мм. відповідно до ТТН.
Як вбачається із змісту талону зважування №25 від 05.11.2024 (вага №2128) транспортний засіб із державним номерним знаком НОМЕР_5 було зважено 05.11.2024 об 13 год. 52 хв. на вазі №2128, режим динамічний. Зафіксовано такі показники: вісь 1 - 6770 кг., вісь 2 - 7160 кг., вісь 3 - 1300 кг., вісь - 4 12560 кг.
За результатами перевірки складено також акт №0054633 від 05.11.2024 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому вказано: марка автомобіля -   МАN TGA 41,480 реєстраційний номер НОМЕР_5 , нормативно допустима маса транспортного засобу 38,00 т, фактична маса 39.02 т., відстані між осями 1,8/2,5/1,44 м. Також зафіксовано фактичне осьове навантаження, тон: 6,77/7,16/13,0/12,56 при нормативно допустимому 9/9/11,5/11,5.
У результаті проведеного габаритно-вагового контролю оформлено також довідку №00074566 від 05.11.2024 року, згідно з якою навантаження на осі транспортного засобу марки МАN TGA 41,480 реєстраційний номер НОМЕР_5 складає (в тонах): 1) 6,77; 2) 7,16; 3) 13,0; 4) 12,56. Повна маса транспортного засобу становить 39,490 т. Тип транспортного засобу визначено по схемі за №4 згідно наведеного переліку.
10.12.2024 року в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області області Державної служби України з безпеки на транспорті Володимир Сенюк, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт та прийняв постанову №127038 про застосування адміністративно-господарського штрафу, відповідно до якої за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", пункту 22.5 Правил дорожнього руху (згідно акту проведення перевірки від 05.11.2024 №АР 051665), відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", постановлено стягнути з позивача адміністративно-господарський штраф на загальну суму 17000 грн.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі - Закон №2344-III та інші нормативно-правові акти в редакції, чинній на час здійснення перевірки транспортного засобу позивача).
Згідно статті 3 Закону №2344-III цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Статтею 18 Закону №2344-III визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Тобто, в розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем.
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.
Згідно частини 1 статті 47 Закону №2344-III до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.
Відповідно до приписів статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є, зокрема, для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Отже, до переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначених статтею 48 Закону №2344-III віднесено також інші документи, що передбачені законодавством.
Суд також зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі Порядок №1567 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 79 від 02.02.2022 року).
Відповідно до пункту 1 Порядку №1567 цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно з пункту 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Згідно пункту 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:
- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону №2344-III;
- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);
- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;
- оснащення таксі справним таксометром;
- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;
- додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;
- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;
- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;
- виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);
- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Статтею 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Так, згідно абзацу 15 частини першої статті 60 Закону №2344-III (який було застосовано відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанов) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частин 5 та 6 статті 60 Закону №2344-III розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.
Адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до загального фонду Державного бюджету України, крім 50 відсотків адміністративно-господарських штрафів, передбачених абзацами чотирнадцятим - сімнадцятим частини першої статті 60 цього Закону, та плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, що зараховуються до державного дорожнього фонду, створеного у складі спеціального фонду Державного бюджету України.
Згідно пункту 20 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності) (пункт 21 Порядку №1567).
У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис. (пункт 22 Порядку №1567).
Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 25 Порядку №1567).
Справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 26 Порядку №1567).
У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (пункт 27 Порядку №1567).
З огляду на доводи позивача, суду належить перевірити чи порушено ним вимоги законодавства, про які зазначено у оскаржуваній постанові.
Суд зазначає, що згідно пункту 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306.
Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри, серед іншого, не перевищують навантаження на здвоєні осі, якщо відстань між осями від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни: - 23 т на дорогах державного значення.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Транспортний засіб МАN TGA 41,480 реєстраційний номер НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 є чотирьохвісним автомобілем зі здвоєними осями (відстань між 3 та 4 осями становить 1,44 м, що зафіксовано у акті №0054633 від 05.11.2024).
Відповідно до підпунктів 2, 5, 5-1, 11 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" (Офіційний вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75), після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов; документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання).
Згідно пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Відповідно до пункту 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Пунктами 7-13 Порядку №879 передбачені вимоги до контрольно-вимірювального обладнання та пунктів габаритно-вагового контролю, а пунктами 15-25 Порядку №879 - вимоги до габаритно-вагового контролю.
Так, габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. Габаритно-ваговий контроль транспортного засобу проводиться протягом не більше однієї години (з моменту заїзду транспортного засобу на ваги до кінцевого оформлення матеріалів у разі виявлення порушення). За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських. У разі виявлення факту перевищення вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу під час руху без дозволу на рух або у разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подальший рух такого транспортного засобу забороняється до усунення порушення шляхом отримання дозволу на рух за пройдену частину маршруту або повного (часткового) перевантаження вантажу, що перевозиться в інший транспортний засіб, з подальшим підтвердженням дотримання вагових та/або габаритних параметрів, установлених законодавством, або отримання дозволу на рух на весь маршрут. У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних пунктах габаритно-вагового контролю порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункти 15-20, 21-22 Порядку №879).
Отже, з наведеного вбачається, що за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільні перевізники-суб`єкти господарювання несуть фінансову відповідальність.
У цій справі судом встановлено, що уповноваженими особами Укртрансбезпеки здійснено точний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, належному позивачеві. За результатом точного габаритно-вагового контролю виявлено перевищення встановлених габаритно-вагових норм, зокрема навантаження на задню здвоєну вісь становить 25,56 т при дозволених 23,0 т, що перевищує встановлену норму на 11,1%.
Дана обставина підтверджується: актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №051665 від 05.11.2024 (АР 051665) року; талоном зважування №25 від 05.11.2024 (вага №2128); актом №0054633 від 05.11.2024 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а також довідкою           № №00074566 від 05.11.2024 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю, згідно яких навантаження на осі транспортного засобу складає (в тонах): 6,77/7,16/13,0/12,56 при нормативно допустимому 9/9/11,5/11,5.
Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 липня 2016 року №255 затверджені Вимоги до облаштування та технічного оснащення зон габаритно-вагового контролю.
Розділ ІІ Вимог встановлює вимоги до пересувного пункту габаритно-вагового контролю. Розділ ІІІ Вимог встановлює вимоги до стаціонарних пунктів габаритно-вагового контролю.
Відповідно до п. 3 розд. ІІ цих Вимог пересувний пункт габаритно-вагового контролю повинен бути, серед іншого, укомплектований: вимірювальним (зважувальним) обладнанням вагових параметрів повної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу; документом про відповідність та/або свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.
Згідно з п. 2 розд. ІІІ цих Вимог стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю повинен мати, зокрема документ про відповідність та/або свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.
Відповідно до п. 3 розд. ІІІ цих Вимог вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування в русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.
З наведених норм слідує, що пункт п. 3 розд. ІІ, на відміну від п. 3 розд. ІІІ, не містить чітких вимог до вагового (зважувального) обладнання на пересувному пункті габаритно-вагового контролю, а передбачає виключно його наявність.
Відтак, суд вважає помилковими доводи позивача про недопустимість використання на пересувному пункті габаритно-вагового контролю обладнання, що забезпечує поосьове зважування в русі і визначає повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 %.
Посилання позивача на те, що для визначення навантаження на здвоєну вісь такі дві осі повинні зважуватися разом, є неприйнятними, оскільки вказані Вимоги не містять таких понять як "здвоєні" або "строєні" осі. Такі поняття застосовуються виключно п. 22.5 Правил дорожнього руху України та п. 30 Порядку №789, який визначає формулу для обчислення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.
Позивачем не заперечується та обставина, що вимірювальна техніка пройшла періодичну повірку, як того вимагає Закон України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та Порядок №789.
Отже, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю автомобілю і акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складені відповідно до законодавства.
Безпідставними суд вважає доводи позивача про те, що у акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР051665 від 05.11.2024 зазначений інший транспортний засіб, а саме автомобіль MAN з реєстраціним номером НОМЕР_1 .
Дані доводи спростовується відомостями з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 19.05.2023 СТР №923398 та талона зважування №25 від 05.11.2024 (вага №2128), що зазначені у акті перевірки №АР051665 від 05.11.2024, у яких вказано реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 , який належить позивачу.   
При цьому, описка, яка допущена при складанні акту перевірки №АР051665 від 05.11.2024, не спростовує факту перевищення позивачем встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу, що зафіксовано також талоном зважування №25 від 05.11.2024, актом №0054633 від 05.11.2024, а також довідкою №00074566 від 05.11.2024 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю, а відтак не змінює сутті правовідносин що склалися між сторонами.   
Отже, під час розгляду цієї справи у суді позивачем не доведено того, що застосування до нього адміністративно-господарського штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян згідно абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-III є безпідставним, а тому суд вважає, що оскаржувана постанова є правомірною та прийнятою із дотримання критеріїв законності, що визначені частиною другою статті 2 КАС України.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Приватного агропромислового підприємство "Агропродсервіс" слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного агропромислового підприємство "Агропродсервіс" залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року в справі № 500/7704/24  – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 15 жовтня 2025 року.