Справа № 166/1245/25 	Головуючий у 1 інстанції: Фазан О. З. 	
Провадження № 22-ц/802/1189/25  	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
23 жовтня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Шевчук Л. Я.,
суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,
секретар с/з Черняк О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на заочне рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 18 вересня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі – АТ «ПУМБ») звернулося в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 10 грудня 2018 року був укладений кредитний договір № 2001192706101, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 37 116 грн; 15 вересня 2022 року був укладений кредитний договір № 1010549637, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 30 524,96 грн.
Позивач також зазначав, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов?язання за кредитним договором, унаслідок чого станом на 03 березня 2025 року виникла заборгованість перед позивачем: за кредитним договором № 2001192706101 від 10 грудня 2018 року – 57 221,34 грн, з яких 36 726,02 грн - заборгованість за кредитом, 20 495,32 грн - заборгованість за процентами; за кредитним договором № 1010549637 від 15 вересня 2022 року – 37 024,80 грн, з яких 30 524,96 грн - заборгованість за кредитом, 6,91 грн - заборгованість за процентами, 6 492,93 грн - заборгованість за комісією.
Покликаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 94 246,14 грн та витрати зі сплати судового збору.
Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2025 року у цій справі позов АТ «ПУМБ» задоволено частково.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 57 221,34 грн заборгованості за кредитним договором № 2001192706101 від 10 грудня 2018 року, яка складається із: 36 726,02 грн – заборгованість за тілом кредиту, 20 495,32 грн – заборгованість за процентами.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 1 470,75 грн судового збору.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Учасники справи у судове засідання не з?явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання згідно з вимогами статті 247 ЦПК України не здійснюється.
Відповідно до принципу диспозитивності суд апеляційної інстанції не робить своїх висновків щодо неоскарженої частини рішення ні в мотивувальній ні резолютивній частині судового рішення. 
Дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Задовольняючи частково позов АТ «Перший Український міжнародний Банк», суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за договором споживчого кредитування № 1010549637 від 15 вересня 2022 року є необґрунтованими, оскільки суду не надано доказів, що сторонами у договорі споживчого кредиту було передбачено право кредитора вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, як і доказів того, що відповідачем було отримано вимоги про дострокове повернення кредиту.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
За матеріалами справи судом встановлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору.
Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).  Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 ЦК України).
Як передбачено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.  У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Судом за матеріалами справи встановлено, що 15 вересня 2022 року на підставі заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1010549637 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 30 524,96 грн з метою погашення заборгованості 30 524,96 грн, строк 48 місяців, зі сплатою відсотків в розмірі 0,01 % річних, комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,4 %. У заяві також вказано, що ОСОБА_1 підписанням вказаної заяви беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (надалі за текстом ДКБО) фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку).
Підписана заява містить графік платежів із сумою платежу за розрахунковий період, комісію за обслуговування кредитної заборгованості та інше (а. с. 25-27).
Позивач виконав свою частину умов кредитного договору у повному обсязі та перерахував позичальнику ОСОБА_1 суму кредиту, що підтверджується платіжною інструкцією № TR.60156673.57108.255778 від 15 вересня 2022 року (а. с. 42).
В позовній заяві позивач зазначив, що станом на 03 березня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 1010549637 від 15 вересня 2022 року складає 37 024,80 грн, у тому числі 30 524,96 грн заборгованості за тілом кредиту, 6,91 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, 6 492,93 грн заборгованість за комісією.
03 березня 2025 року АТ «ПУМБ» звернулося до відповідача із письмовою вимогою про дострокове виконання зобов`язання, у зв`язку із виникненням у ОСОБА_1 перед позивачем заборгованості у загальному розмірі 94 246,14 грн (а. с. 35, 36).
З отриманої судом першої інстанції інформації з офіційного вебсайту «Укрпошта» вбачається, що дані про відправлення за номером 0505267157698 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані у системі.
Таким чином, у матеріалах справи відсутня інформація про отримання ОСОБА_1 поштового відправлення з ідентифікатором № 0505267157698, у якому містилися вимоги до відповідача про дострокове виконання зобов`язання. Будь-яких інших доказів на підтвердження обізнаності відповідача про обов`язок достроково виконати кредитне зобов`язання позивач не надав.
Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Відповідно до пункту 1 кредитного договору № 1010549637 від 15 вересня 2022 року банк надає позичальнику споживчий кредит на загальні цілі – RS GP on GP.
Зазначений договір споживчого кредитування не містить погоджених сторонами умов про право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов`язань чи їх частини. Дата остаточного повернення кредиту визначена у договорі 15 вересня 2026 року. Тобто на момент звернення позивача з позовною заявою до суду та на момент розгляду справи строк повернення кредитних коштів не настав.
Місцевим судом правильно зазначено, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором має передувати погодження такого права у договорі споживчого кредитування та реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено частиною 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивачем не надано суду доказів, що сторонами в договорі споживчого кредиту було передбачено право кредитора вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, як і доказів того, що відповідачем було отримано вимогу про дострокове повернення кредиту.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за договором споживчого кредитування № 1010549637 від 15 вересня 2022 року, а тому позовні вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором споживчого кредитування № 1010549637 від 15 вересня 2022 року є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.
Інші доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 18 вересня 2025 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді