27.10.25
33/812/464/25
Справа № 489/1289/25
 
Провадження № 33/812/464/25         
 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року                                                        м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Шаманської Н.О.
за участю секретаря Лівшенка О.С.
       розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подане його захисником Скоробогатьком Володимиром Юрійовичем, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2025 року, якою
        ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

у с т а н о в и в:

Згідно постанови судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2025 року та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 248834, 16 лютого 2025 року 20:34 год. у м. Миколаєві по вул. Чайковського, 38 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Navara, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, порушена координація рухів. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки в установленому законом порядку за допомогою приладу Alcotest Drager на що водій відмовився та було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я КНП МОЦПЗ МОР, на що водій погодився. Згідно висновку КНП МОЦПЗ МОР № 234 від 16 лютого 2025 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (2,18 проміле). Тим самим ОСОБА_1 порушив пп. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, захисник ОСОБА_1 – Скоробогатько В.Ю. 15 жовтня 2025 року подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції. Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження. 
В обґрунтування клопотання про поновлення строку зазначав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи, копію постанови судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2025 року він не отримував. Про те, що щодо нього винесено оскаржувану постанову дізнався 10 жовтня 2025 року, коли в за стосунку «Дія» у переліку наявних документів у нього перестало відображатися посвідчення водія. Лише після цього внаслідок моніторингу сайту Судової влади України він дізнався про оскаржувану постанову. 
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню з наступних підстав.
Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови судді місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.
Гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників справ про адміністративні правопорушення виступає передбачений у частині 2 статті 294 КУпАП порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно положень частини 2 статті 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу.
Правило дотримання десятиденного строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення з дня її винесення, передбачене частиною 2 статті 294 КУпАП, надає потенційному апелянту достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади, період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. 
       За положеннями ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Вирішуючи питання про поновлення строку необхідно виходити з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. 
       Так, причина пропуску строку звернення до апеляційного суду із апеляційною скаргою на постанову місцевого суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване судове рішення ухвалено судом 19 травня 2025 року. 
Перевіркою обставин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови встановлено, що ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні під час розгляду даної справи 19 травня 2025 року. Судову повістку про розгляд справи він не отримував, що підтверджується зворотнім повідомленням про невручення поштового відправлення (а.с. 12). За такого, він не був належним чином повідомлений судом про судове засідання.
З матеріалів справи вбачається, що копію постанови Інгульського районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2025 року судом було направлено ОСОБА_1 20 травня 2025 року, проте відомості про її отримання у справі відсутні.
Зважаючи на викладене, доводи ОСОБА_1 заслуговують на увагу.
Згідно ст.129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
За наведених обставин, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки справа розглянута у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та копія оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не була вручена .
З урахуванням викладеного, керуючись ч.2 ст.294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2025 року.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду Н.О.Шаманська