КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                         
Справа № 369/14738/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12779/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
08 жовтня 2025 року                                                                                                м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Сушко Л.П.,                                                                            
                                         при секретарі      Ганжалі С.К.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Янченка А.В.,-
 
встановив:
 
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.
Позивач просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду із позовною заявою та до припинення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є студенткою Київського університету культури.
Відповідач є працездатним та має можливість надавати доньці матеріальну допомогу у розмірі 1/4  частини усіх видів доходу на період її навчання.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2025 року названий позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 вересня 2024 року та до припинення ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання у Київському університеті культури, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку.
В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення суду, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В судовому засіданні представник  ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.
Представник ОСОБА_2 заперечила щодо вимог апеляційної скарги.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, суд першої інстанції виходив із відсутності будь-яких відомостей щодо фінансової спроможності ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки у визначеному позивачем розмірі. Суд першої інстанції вважав, що 1/6 частини усіх доходів відповідача буде справедливим та достатнім розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання повнолітньої дочки. 
Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна.
Встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно договору про підготовку фахівця з вищою освітою № 44642 від 26 вересня 2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Київському університеті культури на денній формі навчання на контрактній основі з 30 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року, вартість навчання - 22 000 грн 00 коп. за семестр.
Відповідно до платіжної інструкції № 345240814 від 15 серпня 2023 року та № 3345240826 від 29 березня 2024 року позивачем сплачено 45 122 грн 00 коп.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що відповідач має можливість надавати доньці матеріальну допомогу на період її навчання та просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частики усіх видів заробітку (доходу).
Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
 Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Так, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів                (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Звертаючись до суду із позовною заявою, ОСОБА_1 зазначила, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на період навчання дочки та просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частики усіх видів заробітку (доходу).
На підтвердження позовних вимог надано копію договору про підготовку фахівця з вищою освітою № 44642 від 26 вересня 2023 року, згідно якого  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на денній формі навчання на контрактній основі з 30 вересня 2023 року по 30 червня                   2027 року, вартість навчання - 22 000 грн 00 коп. за семестр.
Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що позивачем не надано доказів на підтвердження існування потреби ОСОБА_3 у матеріальній допомозі у заявленому розмірі, а також наявності у ОСОБА_2 можливості надавати таку допомогу.
Так, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та виходити з фактичних обставин справи.
Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, ОСОБА_2 вказав, що на утриманні має дружину ОСОБА_4 (яка не працює та перебуває у декретній відпустці), матір ОСОБА_5 (яка є пенсіонером з незначним доходом) та малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (який згідно довідки КНП Уманського міського ЦПМСД» є                дитиною-інвалідом). 
Враховуючи навчання  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на денній формі навчання, недоведеність потреби у матеріальній допомозі у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача, а також перебування на утриманні у ОСОБА_2 інших осіб, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 на період навчання має бути зменшено до 1/6 частини.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції суд правильно вважав доведеним та обгрунтованим обов`язок ОСОБА_2 утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання.
Проте, визначаючи розмір аліментів у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача, судом першої інстанції не взято до уваги встановлені фактичні обставини справи щодо навчання  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на контрактній основі та майновий стан ОСОБА_2 .
Колегія суддів вважає, що зміна розміру аліментів до 1/6 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 буде відповідати інтересам ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та можливостям відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині розмір аліментів ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-              
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2025 року скасувати в частині розміру аліментів.
В цій частині ухвалити нове рішення суду.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 11 вересня 2024 року та до припинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання у Київському університеті культури, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст складено 20 жовтня 2025 року.

 

 
 
Суддя-доповідач                                                                                            Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                             С.Г. Музичко

 
 
                                                                                                                           Л.П. Сушко