ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
1 жовтня 2025 року                                                    м. Чернівці
справа № 725/7064/25
провадження №22-ц/822/831/25
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Кулянди М.І., Литвинюк І.М.
секретар Бугай В.М. 

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького районного суду м.Чернівців від 12 серпня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини,

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини.
Просила розірвати шлюб, укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у відділі Державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основянському районах у м.Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що складено відповідний актовий запис за №60.
Визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , після розірвання шлюбу.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 змінити прізвище на « ОСОБА_4 ». 

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Чернівецького районного суду м.Чернівців від 12 серпня 2025 року матеріали справи за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої доньки надіслано для розгляду за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить ухвалу Чернівецького районного суду м.Чернівців від 12 серпня 2025 року скасувати, а справу направити для розгляду за підсудністю до суду першої інстанції в м.Чернівці.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права.
Вказує, що позивач несе службу в лавах Національної Гвардії України, Військова частина № НОМЕР_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_1 . З нею проживає малолітня донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина відвідує дошкільний заклад освіти (ясла садок) комбінованого типу №28»СвітЛичка».
Відповідач ОСОБА_2 має фактичне місце проживання (перебування) АДРЕСА_2 . Працює ОСОБА_2 у Національній Академії Національної гвардії України, однак на період дії військового стану установа тимчасово базується в м.Чернівцях. 

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом
Встановлено, та вбачається із відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1660009, №1660028 від 12.08.2025, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про передачу справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до  Київського районного суду м.Харкова, мотивував своє рішення тим, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , тому необхідно передати справу за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції. 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.
При зверненні до суду з відповідним позовом позивач повинен дотримуватися вимог закону щодо територіальної юрисдикції (підсудності) розгляду цивільних справ, передбачених параграфом 3 глави 2 розділу І ЦПК України.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.
Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.
Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.
Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають : місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.
Доводи апеляційної скарги про те, що сторони фактично перебувають та проживають в м.Чернівцях, не є підставою для звернення з цим позовом до Чернівецького районного суду, враховуючи наступне. 
За загальним правилом, якщо інше не встановлено ЦПК України, у відповідності до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Системний аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що позов до фізичної особи може бути пред`явлений як за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, так і за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. І саме зареєстрованим. 
Винятки з указаного правила становлять альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).
Згідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
       Суть підсудності за вибором позивача, або альтернативної підсудності, полягає у тому, що за визначеними критеріями цивільних справ позивачу дається можливість обрати з кількох передбачених у законі судів той суд, до якого він пред`являтиме свої позовні вимоги. Законодавець установлює вичерпний перелік позовів, на які поширюються правила цього виду підсудності, а також передбачає конкретні суди, до яких можна з такими вимогами звернутися.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.
Порядок реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів, на момент звернення позивача до суду з позовом встановлювалися Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207. 
Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (пункт 7 Правил).
В абзаці 1 пункту 9 Правил встановлено, що відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.
У пункті 18 Правил наведений перелік документів, які подає особа або її представник для реєстрації місця проживання. Зокрема, документами, що підтверджують право на проживання в житлі, можуть бути: ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи.
Зняття з реєстрації місяця проживання передбачено пунктом 26 Правил, яким, крім іншого, визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, й інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів) (абзац 8 пункту 26 Правил).
Аналогічні положення визначені і Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, який набрав чинності 14 березня 2022 року.
Результат аналізу змісту вказаних норм дозволяє зробити висновок, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором. 
Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.
Положення ч. 1 ст. 27, ч.1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.
Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.
Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.
З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватися чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.
Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 червня 2024 року у справі №554/7669/21, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2024 року у справі №175/4316/19.
Жодних доказів того, що позивач чи відповідач мають зареєстроване місце проживання чи зареєстроване місце перебування в м.Чернівцях позивачем не надано і матеріали справи не містять. 
Згідно отриманої Чернівецького районного судом м.Чернівці відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1660009, №1660028 від 12.08.2025, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 . 
Будь-яких належних доказів, в тому числі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що містять інформацію про реєстрацію місця проживання позивача чи реєстрацію її місця перебування в м.Чернівцях, матеріали справи також не містять.
Враховуючи зазначене, доводи апелянта про те, що сторони фактично перебувають та проживають в м.Чернівцях, не є підставою для звернення з данним позовом до Чернівецького районного суду та не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Суд першої інстанції обґрунтовано передав справу на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до  Київського районного суду м.Харкова.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, що відповідно до ст. 375 ЦПК України,  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Чернівецького районного суду м.Чернівців від 12 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення. 

Судді:                                                                 І.Б. Перепелюк

                                                                        М.І. Кулянда

І.М. Литвинюк