Справа № 344/14638/25 
Провадження № 22-ц/4808/1609/25 
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючої                        Пнівчук О. В.,
               суддів:                        Бойчука І. В., Луганської В. М.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 09 жовтня 2025 року, у складі судді Мелещенко Л. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення вартості пошкодженого товару, вартості доставки, пакування та доставки до під`їзду, які не були фактично надані, та відшкодування моральної шкоди,
в с т а н о в и в:
21 серпня 2025 року ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», місцезнаходження: м. Київ, вул. Столичне шосе, буд.103, корпус 1, про стягнення вартості пошкодженого товару у розмірі 16500,00 грн, вартості доставки, пакування та доставки до під`їзду, які не були фактично надані, у розмірі 3 065,00 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000,00 грн.
19 вересня 2025 року представник відповідача ТОВ «Нова Пошта» Жовнерович О. В. подав до суду клопотання про передачу даної справи за підсудністю, в якій вказує, що відповідач ТОВ «Нова Пошта» зареєстрований за межами юрисдикції Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, тому наявні правові підстави для передачі справи в порядку статті 31 Цивільного процесуального кодексу України за підсудністю для розгляду справи по суті суду, якому територіально підсудна ця справа, а саме на розгляд Голосіївського районного суду м. Києва, згідно зазначеної позивачем адреси відповідача у позовній заяві.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 09 жовтня 2025 року клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» Жовнеровича О. В. про передачу справи за підсудністю - задоволено.
Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Нова Пошта» про стягнення вартості пошкодженого товару, вартості доставки, пакування та доставки до під`їзду, які не були фактично надані, та відшкодування моральної шкоди передано до Голосіївського районного суду м. Києва за територіальною юрисдикцією (підсудністю).
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що позов було подано за місцем проживання позивача, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 28 ЦПК України, яка надає право споживачу подавати позов за своїм місцем проживання у справах, що стосуються захисту прав споживачів. 
Вважає, що позов стосується захисту прав споживача, оскільки предметом спору є відшкодування вартості пошкодженого товару та моральної шкоди внаслідок неналежного виконання ТОВ «Нова Пошта» умов публічного договору про надання послуг доставки. 
Суд першої інстанції помилково застосував положення про виключну підсудність, передбачену для справ між юридичними особами, і не врахував характер правовідносин — споживчий договір, де позивач є фізичною особою. 
Верховний Суд неодноразово вказував (зокрема, у постановах від 29.09.2018 року у справі № 369/238/15-ц, від 18.02.2021 року у справі № 308/9708/19), що у спорах між споживачем та надавачем послуг позов може бути подано за вибором позивача, у тому числі за місцем проживання споживача. 
Зазначає, що на даний момент перебуває на пізньому терміні вагітності, що фізично унеможливлює її участь у судових засіданнях у місті Києві. 
Вважає, що суд неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до порушення права на доступ до правосуддя, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до Івано-Франківського міського суду.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно із пунктом 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.        
Частиною другою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що предметом оскарження є ухвала суду щодо передачі справи на розгляд іншого суду, то вказана справа розглядається в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
Згідно зі ст. 125 Основного Закону України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного, а також компетенцію судів однієї ланки і виду судочинства за територіальністю.
За змістом норм параграфа 3 Глави 2 ЦПК України правила територіальної юрисдикції розмежовують підсудність справ між судам цивільного судочинства однієї ланки за територіальною ознакою.
За загальним правилом, визначеним ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.
Винятки із вказаного правила становить альтернативна підсудність (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).
Зокрема, згідно з ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 30 ЦПК України позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти, пред`являються за місцезнаходженням перевізника.
Тлумачення норм ст. 27, ст. 28, ст. 30 ЦПК України у їх взаємозв`язку свідчить, що правила підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача чи за вибором позивача не поширюються на позови, які підлягають пред`явленню за правилами виключної підсудності.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.05.2019 у справі № 161/19658/18.
Крім цього, згідно змісту п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 1.03.2013 року, якою судом касаційної інстанції роз`яснено схожі за своєю суттю правовідносини, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.
В даній справі позовні вимоги фактично заявлені до перевізника ТОВ «Нова пошта» щодо захисту прав споживача за неналежне виконання послуг пакування та доставки, тому до вказаних правовідносин застосовуються саме правила виключної підсудності.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що спір між сторонами виник на підставі договору перевезення вантажу, місцезнаходження відповідача ТОВ «Нова Пошта» 03026, м. Київ, Голосіївський район, Столичне шосе, буд.103, кор.1, пов.9, що належить до територіальної підсудності Голосіївського районного суду м. Києва.
Доводи апеляційної скарги про те, що спір між сторонами виник з підстав порушення прав споживача, відтак підсудний Івано-Франківському міському суду є необґрунтованими, оскільки правила виключної підсудності унеможливлюють застосування при пред`явленні позову норм інших видів підсудності загальної, альтернативної, договірної і підсудності пов`язаних між собою вимог. У разі конкуренції правил підсудності, повинні застосовуватися правила виключної підсудності. Таким чином правило ч.5 ст. 28 ЦПК України яке передбачає підсудність справ за вибором позивача не має пріоритету стосовно правил виключної підсудності.
Отже, суд першої інстанції правильно вказав, що правила виключної підсудності, встановлені ст. 30 ЦПК України, становлять виняток серед загальних правил, встановлених іншими статтями параграфа 3 Глави 2 ЦПК України.
Щодо посилань заявниці на те, що через вагітність та пологи вона не може прибути в судове засідання в районний суд міста Києва слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та засобів електронної ідентифікації або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду – без змін. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 09 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча                                                        О. В. Пнівчук
Судді:                                                                І. В. Бойчук
В. М. Луганська