ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 954/639/24                Головуючий у 1-й інстанції: Гончаренко О.В.
Номер провадження: 22-ц/819/719/25                                        Доповідач: Воронцова Л.П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року                                                                м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя- доповідач)        Воронцової Л.П.,
суддів:                                Кутурлановоі О.В.
                                       Склярської І.В.,
секретар:                                Андреєва В.В.
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
представник заявника - адвокат Мозговий О.В.
заінтересовані особи - Нововоронцовська селищна рада Бериславського району Херсонської області, Нововоронцовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мозговий Олександр Вікторович на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 16 травня 2025 року, дата складення повного судового рішення не зазначена, ухвалене у складі судді Гончаренка О.В., в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи Нововоронцовська селищна рада Бериславського району Херсонської області, Нововоронцовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса), 
ВСТАНОВИВ :
1. Описова частина
Короткий зміст вимог заяви:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, просив встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно нього - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внести відповідні зміни про батька дитини до актового запису про народження.
В обґрунтування заяви посилається на те, що з 1986 року по 2016 рік його мати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали разом в с. Нововоскресенське Нововоронцовського району Херсонської області без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. У них народився син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Факт народження ОСОБА_1 зареєстровано Нововоскресенською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, актовий запис № 16 від 08.09.1987 року. В актовому записі про народження та у свідоцтві про народження дитини матір`ю записана ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_4 , батько записаний зі слів матері. В дійсності його рідним біологічним батьком є ОСОБА_2 , який не був зазначений в книзі реєстрації народжень, а тому й у свідоцтві про народження як батько дитини. З часу народження заявника ОСОБА_2 визнавав себе його батьком, утримував його матеріально, забезпечував одягом, продуктами харчування, виховував, цікавився його життям, розвитком, постійно проживав разом з ним та його матір`ю. Зазначає, що він народився у той час, коли ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спільно проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без укладення шлюбу. Приблизно з 2016 року мати розірвала свої стосунки з ОСОБА_2 та виїхала на постійне місце проживання в м. Запоріжжя. Він залишився проживати із батьком в житловому будинку по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 батько помер, на дату смерті він постійно проживав з ним. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої серед іншого входить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 6,40 га. Встановлення факту батьківства необхідне заявнику для оформлення своїх спадкових прав на майно померлого батька. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 16 травня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд вважав, що надані заявником докази є непереконливими, а вимоги - не доведені, від проведення судової молекулярно- генетичної експертизи, яка є найбільш вагомим доказом спорідненості осіб, заявник відмовився
Короткий зміст вимог апеляційної скарги. 
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мозговий О.В. подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив його скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення вимог заяви/
Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 13 червня 2025 року визначено головуючого суддю ( суддю- доповідача) Воронцову Л.П., склад колегії суддів: Кутурланова О.В., Склярська І.В.
Ухвалою суду від 17 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу витребувано із суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 17 липня 2025 року справу призначено до розгляду на 05 серпня 2025 року на 09.15 год. У зв`язку із перебуванням складу колегії у плановій відпустці, розгляд справи відкладено на 01 вересня 2025 року.
Узагальнені доводи апеляційної скарги та аргументи інших учасників справи.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мозговий О.В., посилається на те, що суд безпідставно не взяв до уваги надані заявником докази : відомості із погосподарських книг, починаючи із 1986 року Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області про склад сім`ї заявника та проживання його батьків однією сім`єю, покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , хоча і близьких рідних заявника, однак тих, кому достойменно було відомо про обставини спільного проживання однією сім`єю його батьків, його народження у цей період, визнання ОСОБА_2 свого батьківства відносно нього, виховання, матеріальне утримання його, як сина, довідку Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області про проживання на момент смерті ОСОБА_2 з ним сина - ОСОБА_6 . Натомість, скаржник зазначає, що в основу рішення про відмову у задоволенні заяви суд поклав відмову заявника у проведенні судової молекулярно- генетичної експертизи, яку ОСОБА_1 пояснив відсутністю у батька будь-яких рідних, чий біологічний матеріал можливо використати при проведенні зазначеної експертизи, тобто неможливістю її проведення.
Відзив на апеляційну скаргу від заінтересованої особи не надходив, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
В судове засідання апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, про дату, місце і час розгляду справи були належним чином повідомлені, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність в порядку частини 2 статті 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість висновків суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла наступного висновку.
Фактичні обставини справи
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серія НОМЕР_1 , виданого 08.09.1987 року Нововоскресенською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, прізвище, ім`я та по-батькові батька заявника зазначено як ОСОБА_4 та матері - ОСОБА_3 .
Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00048132486 від 25.11.2024 року вбачається, що батьком заявника, який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначено ОСОБА_4 відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, зі слів матері.
З копій погосподарських книг Нововоскресенської сільської ради за 1986-1990 роки, 1991-1995 роки, 1996-2000 роки, вбачається, що ОСОБА_2 (зазначений як голова сім`ї), проживав разом із ОСОБА_3 (зазначена як дружина) та ОСОБА_1 (зазначений як син); з копій погосподарських книг Нововоскресенської сільської ради за 2016-2020 роки, 2021-2025 роки вбачається, що ОСОБА_2 , проживав разом із ОСОБА_1 .
Згідно із довідкою Нововоронцовської селищної ради Бериславського району Херсонської області від 24.05.2024 року № 133 на дату смерті ОСОБА_2 разом з ним в будинку був зареєстрований та постійно проживав син ОСОБА_1 .
Заявник є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням інваліда серія НОМЕР_2 , виданим 19.06.2009 року Управлінням ПФУ в Нововоронцовському районі Херсонської області.
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 27.02.2023 року Нововоронцовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління 25.05.2024 Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серія ЯБ № 046299, виданого 05.11.2004 року на підставі розпорядження голови Нововоронцовської РДА. ОСОБА_2 на праві власності нвлежить земельна ділянка площею 6,40 га.
Відповідно до інформації, наданої на запит суду Першою Херсонською державною нотаріальною конторою вих. № 15337/01 – 16 від 18.09.2025 за даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 82559277 від 16.09.2025) спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 не заводилася.
Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 пояснили суду, що з 80-их років ОСОБА_3 проживала із ОСОБА_2 однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. У 1987 році у них народився син ОСОБА_7 , якого записали на прізвище матері, щоб отримувати допомогу як мати-одиначки. Вони разом прожили 22 роки, ОСОБА_8 називав ОСОБА_7 сином, піклувався про нього, виховував. Потім батьки посварилися і ОСОБА_9 переїхала жити в м. Запоріжжя. Вадим залишився проживати з батьком до його смерті у 2023 році, він же займався похованням батька.
Допитаний в якості свідка заявник ОСОБА_1 показав суду, що має інвалідність ІІ групи, з дитинства проживав разом із ОСОБА_2 , вважав його своїм батьком, а останній називав його сином. У дитинстві батько дбав про нього, забезпечував всим необхідним, піклувався про нього. З 2014 року мати розійшлась з батьком і стала проживати окремо. Він же до дня смерті батька проживав разом із ним, поховав його. Після смерті батька залишилася земельна ділянка, яку він хоче успадкувати. Питання складання заповіту за життя ОСОБА_2 не виникало.
Мотивувальна частина
Позиція суду апеляційної інстанції
Згідно положень частини 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.
Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). 
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.
Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 ст. 135 СК України.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі із матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.
У постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 № 5 (пункт 15, 13) вказано, що заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, тобто матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Згідно з ч. 2 ст. 128 Сімейного Кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України).
Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується "приватного життя" за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.
Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.
Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.
Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (постанови Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі № 552/4291/22, від 31 січня 2024 року в справі № 752/13549/22).
Тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку. Разом з тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18).
Оскільки заявник ОСОБА_1 народився у 1987 році, питання встановлення факту батьківства і відповідно підстав для такого має відбуватися за правилами Кодексу про шлюб та сім`ю України.
Відповідно до статті  53 Кодексу  про шлюб і сім`ю України  походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.
В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.
При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Підставою для встановлення факту батьківства у даній справі можуть бути будь-які відомості щодо: спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільного виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.
Походження дитини від даної особи, а саме, надання заявником висновку судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи у даних правовідносинах, законом, який регулює їх на момент виникнення не було передбачено. Такий висновок вірогідності спорідненості осіб може бути підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку, в разі якщо правовідносини виникли після набрання законної сили Сімейним кодексом України, а інші надані заявником докази є суперечливими або недостатніми. 
Колегія суддів за встановлених обставин справи та наданих заявником доказів не може погодитися із висновком суду про недоведеність ОСОБА_1 заявлених вимог.
Так, записи у погосподарських книгах Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області за період із 1986 року по 2015 рік свідчать про проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , із зазначенням сімейного статусу - голова сім`ї, ОСОБА_3 , як дружини, ведення ними спільного господарства, а із 1987 року і ОСОБА_1 – сина, за адресою : АДРЕСА_1 як на момент народження заявника, так і подальше спільне проживання батька і сина разом із 2015 року до дня смерті ОСОБА_2 . Допитані судом свідки, як сам заявник, так і його мати і тітка ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів та під присягою підтвердили спільне проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 із 80-их років, народження у них сина ОСОБА_7 у 1987 році, визнання ОСОБА_10 свого батьківства відносно ОСОБА_7 , виховання, матеріальне утримання дитини, спільне проживання батька із сином після припинення стосунків батьків до дня смерті батька, що підтверджується довідкою Нововоронцовської селищної ради Бериславського району Херсонської області, поховання батька сином.
Зазначені докази узгоджуються між собою, є належними, допустимими і достовірними, тобто відповідають критеріям доведення обставин, що підлягають доказуванню відповідно до частини 3 статті 53 КЗпШС України та ЦПК України.
Надані суду заявником докази у справі не викликають сумнівів у їх достовірності, тому не проведення у справі судової молекулярно- генетичної експертизи за об`єктивних обставин : відсутності у батька близьких родичів, неможливості відібрання біологічного матеріалу, і як наслідок, неможливості проведення експертизи, не може свідчити про недоведеність заявником своїх вимог про встановлення факту батьківства.
З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є слушними та підлягають задоволенню в частині встановлення факту батьківства і внесення змін до актового запису про народження заявника, тоді як вимога про анулювання раніше виданого свідоцтва про народження і видачі нового свідоцтва про його народження на підставі внесених змін задоволенню не підлягає, оскільки така видача відкорегованого документу здійснюється відповідним органом за заявою заінтересованої особи на підставі рішення суду.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до приписів частини 1 статті 376 ЦПК України підставами скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи і до них суд дійшов неправильно застосувавши норми матеріального права та із порушенням норм процесуального права апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду у частині відмови у задоволенні заяви про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження підлягає скасуванню, ухвалення нового судового рішення у зазначеній частині про задоволення вказаних вимог.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 – 384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Мозговий Олександр Вікторович задовольнити частково.
Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 16 травня 2025 року у частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_11 про встановлення факту батьківства, внесення змін до актового запису про народження скасувати, ухвалити нове.
Встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер в с. Нововоскресенка Бериславського району Херсонської області ІНФОРМАЦІЯ_5 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Внести зміни до актового запису Серія ІІ-КГ, №468825 від 08 вересня 1987 року № 16 про народження ОСОБА_1 , складеного Нововоскресенською сільською радою Нововоронцовського району Херсонській області, вказавши прізвище дитини – " ОСОБА_12 ", батько дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
В решті рішення суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції – Верховного Суду. 
Повний текст складено 30.09.2025.

Головуючий                                                Л.П. Воронцова

Судді :                                                 О.В. Кутурланова

                                                       І.В. Склярська