ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 вересня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/18570/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Малиш Н.І., Баранник Н.П.,     
  
          розглянувши в порядку письмового провадження   в місті Дніпрі  апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області         
на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду   від  24.02.2025 року, (суддя суду першої інстанції Савченко А.В.), прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/18570/24   за позовом  фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  про визнання протиправним та скасування рішення, - 
ВСТАНОВИВ:
          Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 24.12.2024 задовольнив позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 . Визнав протиправним та скасував рішення від 08.02.2024 №5936/04-36-09- 04/ НОМЕР_1 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій в розмірі 17000,00 грн., видане ГУ ДПС у Дніпропетровській області, прийняте на підставі Акту перевірки від 14.12.2023 за №4006/04-36-09-023601706219.
          Додатковим рішенням від 24.02.2025 Дніпропетровський окружний адміністративний суд задовольнив заяву ФОП ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Стягнув з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу розмірі 3000 грн. 
          Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову  в стягнення судових витрат.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розгляд справи №160/18570/24 здійснювався в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, відтак вказані в документах послуги адвоката є безпідставними та необґрунтованими. Обсяг наданих адвокатом послуг є перевищеним відповідно і вартість послуг є неспівмірною зі складністю справи.
          Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує на безпідставність доводів скарги. Також, у відзив на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції стягнути на його користь витрати з правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у розмірі 3200 грн. 
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з огляду на таке.
          За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За положеннями статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі “Баришевський проти України”, від 10 грудня 2009 року у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від     12 жовтня 2006 року у справі “Двойних проти України”, від 30 березня 2004 року у справі “Меріт проти України”, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до      ч. 5 ст. 242 КАС України.
У постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у  статті 627 ЦК України.
З аналізу  статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  (далі - Закон № 5076-VI) слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами  статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Також Велика Палата Верховного Суду у пунктах 143, 145 цієї постанови зазначила, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним  законом  чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
          Судом встановлено, що в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано:
- ордер про надання правничої допомоги від 03.01.2023р.;
- договір №03/01/2023-01;
- додаток №1 до договору №03/01/2023-01;
- додаткова угода №1 до договору №03/01/2023-01;
- акт приймання-передачі наданих послуг від 09.07.2024р. до договору №03/01/2023-01;
- платіжна інструкція №0.0.3187078704.1.
Так, за долученим до матеріалів справи актом прийому передач від 09.07.2024р. адвокат Гринь І.В. надав ФОП ОСОБА_1 наступні послуги та витратив таку кількість часу: Підготування та направлення до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області адвокатського запиту щодо отримання інформації про нарахування зобов`язання на суму 17 000,00 грн. (14.03.2024) 0,5 годин, вартість однієї години 1420,00 грн, всього 710,00 грн.; підготування та направлення до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області адвокатського запиту щодо отримання додаткових матеріалів податкової фактичної перевірки 13.12.2023 (09.05.2024) 1 година, вартість однієї години 1 600,00 грн, всього 1 600 грн.; підготування та направлення до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області адвокатського запиту щодо отримання додаткових матеріалів податкової фактичної перевірки 13.12.2023 (24.05.2024) 1 година, вартість однієї години 1 600,00 грн, всього 1 600 грн.; Аналіз документів клієнта щодо проведеної фактичної перевірки 13.12.2023 та нарахованих за результатами, усна правова консультація щодо можливих способів захисту (14.06.2024р.) 1 година, вартість однієї години 1 600 грн, всього 1 600 грн.; підготування та подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви про оскарження Рішення від 08.02.2024 №5936/04-36-09- 04/3601706219 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій в розмірі 17 000,00 грн., видане ГУ ДПС у Дніпропетровській області на підставі Акту перевірки від 14.12.2023 за  (09.07.2024) 5 години, вартість однієї години 3 200 грн, всього 16 000 грн.
Загальна вартість послуг складає 20710,00 грн.
          Суд першої інстанції правильно врахував,   що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд немає права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Однак суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.
Суд першої інстанції, правильно визначив обсяг наданих послуг адвоката в розрізі їх співмірності до складності справи, і обґрунтовано обмежив розмір витрат на правничу допомогу до 3000 грн.
Доводи відповідача з приводу того, що судові витрати є надмірними, а відтак не підлягають стягненню колегія суддів вважає необґрунтованими, адже як вже зазналось суд першої інстанції зменшив розмір витрат на правничу допомогу, правильно врахувавши рівень складності справи та обсяг наданих послуг.
За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування – відсутні. 
Позивач просить суд апеляційної стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 3200 грн.
Відповідно до акту приймання – передачі послуг та опису робіт (наданих послуг)  від 07.04.2025 , адвокатом на користь позивача надано таку послугу: підготування відзиву на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Дніпропетровській області на додаткове рішення від 24.02.2025 в адміністративній справі №160/18570/24. Вартість послуги 3200 грн, затрачено часу 1 година.
Як видно з матеріалів справи, послуги з правничої допомоги надані адвокатом на підставі договору №03/01/2023-1, додаткових угод до договору.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За положеннями статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі “Баришевський проти України”, від 10 грудня 2009 року у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від     12 жовтня 2006 року у справі “Двойних проти України”, від 30 березня 2004 року у справі “Меріт проти України”, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до      ч. 5 ст. 242 КАС України.
Проаналізувавши документи щодо витрат на правничу допомогу колегія суддів вважає доводеним факт понесення позивачем витрат на отримання професійної правничої допомоги в цій справі, враховуючи задоволення судом позовних вимог, останній має право на відшкодування витрат за рахунок відповідача. 
Разом із цим, з огляду на те, що дана справа є справою незначної складності, а обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, вказує на те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною зі складністю справи, відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 1000 гривень.
Відтак, з урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати з правничої допомоги, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції,  у розмірі 1000 грн. 
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:

          Апеляцйну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
          Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 – залишити без змін.
          Стягнути на користь фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 судові витрати з правничої допомоги у розмірі 1000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області. 
          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник