П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  686/19665/25 
   Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чевилюк З.А.   
   Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
23 вересня 2025 року                                                                                 м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 5165693 від 07 липня 2025 року.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується під час апеляційного розгляду, що постановою поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №1 БПП з обслуговування Хмільницького районного управління поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Єдинача В.В. від 07.07.2025 серії ЕНА №5165693 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.
Як вбачається зі змісту постанови 07.07.2025 о 15 год. 44 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом рухався по дорозі АД М21 244км в с.Махнівка зі швидкістю 85 км/год, при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості на 33 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM TC 001092: Портативні відеореєстратори 476017, 476147.
На підставі оцінки наявних доказів, посадовою особою, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення було зроблено висновок про наявність складу адміністративного правопорушення в діях водія ОСОБА_1 , передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а також порушення п.12.4 в Правил дорожнього руху України, у зв`язку із чим його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Позивач, вважаючи постанову відповідача протиправною та такою, що прийнята з порушенням його прав, звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та враховує наступне.
Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).
Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п.12.4. Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Зі змісту ч.1 ст.122 КУпАП слідує, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, на відеозаписі зробленого із приладу ТruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001092) видно, що автомобіль під керуванням позивача здійснював рух у населеному пункті із перевищуванням встановленої швидкості руху, із долученого фото та відеофайлу, зробленого із зазначеного приладу, вбачається, що швидкість руху становила 83 км/год., дистанція 173,6 м., дата 07 липня 2025 року, АД М-21 244 км.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/31908 від 25.09.2024 року, виданого ДП «Укрметртестстандарт» Мінекономіки України, чинного до 25.09.2025 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТСО001092 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км./год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі 2 км.\год (а.с.46).
Таким чином, лазерний вимірювач TruCAM LTI 20/20 №ТСО001092 зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений до використання на території України, пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинний станом на дату винесення оскаржуваної постанови.
Згідно листа ДП "УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ" від 01.07.2025 за № 22-38/30 вбачається, що лазерний вимірювач TruCAM LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі (а.с.47).
Таким чином, обставин, які б виключали можливість застосування приладу ТruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001092) як судом першої інстанції, так і апеляційним судом не встановлено.
За змістом ст.251 КУпАП та ч.1 ст.72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою)/судом встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ч.1 ст.73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно із п.9 ч.1 ст.31 Закону України “Про Національну поліцію” поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч.1 ст.40 вказаного Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Наданий відповідачем відеозапис, зроблений з приладу ТruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001092) містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, тому має розглядатись судом як доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.
Зазначений доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Колегія суддів вважає, що електронний документ - відеозапис з приладу ТruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС001092), є документом, який відповідно до ст.251 КУпАП може містити фактичні дані, встановлені таким документом, а тому є належним доказом у справі.
Посилання позивача на те, що використання приладу ТruCam в ручному режимі суперечить статті 19 Конституції України та ч.1 ст.40 Закону України "Про національну поліцію", оскільки  камера повинна стояти на тринозі, а фіксація швидкості руху автомобілів здійснюватись лише в автоматичному режимі, спростовуються інформацією ДП “Укрметртестстандарт”, відповідно до якої лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем доведено належними доказами, що 07.07.2025 о 15 год. 44 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом рухався по дорозі АД М21 244км в с.Махнівка зі швидкістю 85 км/год, при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості на 33 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем повністю доведено, що у діях позивача, які мали місце 07 липня 2025 року, був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Крім того, під час розгляду цієї справи, позивач не надав будь-яких доказів, які б спростовували його винуватість у вчиненні правопорушення.
Щодо нероз`яснення позивачу при розгляді справи його процесуальних прав, колегія суддів зазначає, що вказаний недолік дійсно мав місце, однак у подальшому порушені права позивача були відновлені та він успішно скористався правовою допомогою при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції, окрім того позивач сам є адвокатом.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та у відзиві на позов, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б вказували на порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 серпня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.