ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року	Львів	Справа № 380/25598/24 пров. № А/857/25942/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Кузьмича С. М., Мікули О.І.,

розглянувши в змішаній формі в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від  09 червня 2025 року в справі № 380/25598/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Гулик А.Г.,
час ухвалення рішення – 09 червня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                              ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від  09 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.11.2024 №134450021359 про відмову у перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи в навчальному закладі з 01.09.1987 по 01.09.1998 на посаді концертмейстера та період роботи в навчальному закладі з 01.09.1998 по 28.07.2024 на посаді викладача до спеціального стажу позивача у сфері освіти відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії 28.07.2024, передбаченої пунктом 7-1 розділу 15 Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Не погоджуючись з таким рішенням, ГУ ПФУ в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що період роботи ОСОБА_1 на посаді концертмейстера за основним місцем роботи з 01.09.1987 по 01.09.1998, згідно з довідкою від 09.10.2024 № 426, не підлягає зарахуванню до стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки посада концертмейстер відсутня в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909. 
Період роботи на посаді викладача з 01.09.1998 по теперішній час у Львівському державному музичному ліцеї імені С. Крушельницької не підлягає зарахуванню до спеціального стажу, оскільки даний навчальний заклад підпорядкований Міністерству культури.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду обґрунтованим та законним.  Просить оскаржене відповідачем рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 28.07.2024 року отримує пенсію по віку відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .
ОСОБА_1 08.11.2024 року звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Так, відповідно до трудової ОСОБА_1 працювала на таких посадах:
- з 01.09.1987 по 01.09.1998 – концертмейстр за основним місцем праці та викладач по внутрішньому сумісництву (з навантаженням понад 0,25 посадового окладу) в Львівській середній спеціалізованій музичній школі – інтернаті ім. С. Крушельницької (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
- з 01.09.1998 по 15.04.2021 – викладач зального фортепіано в Львівській середній спеціалізованій музичній школі – інтернаті ім. С. Крушельницької (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
- з 15.04.2021 по 28.07.2024 (день призначення пенсії по віку) – викладач зального фортепіано в Львівському державному музичному ліцеї імені Соломії Крушельницької (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). 
За період роботи в навчальному закладі з 01.09.1987-01.09.1998р., працюючи у навчальному закладі на посаді концертмейстра, позивач працювала за внутрішнім сумісництвом на посаді викладача з неповним навантаження, що відображено в довідці від 15.07.2024 №296.
Львівський державний музичний ліцей імені Соломії Крушельницької є державним закладом освіти та у своїй діяльності керується Законами України «Про освіту», «Про повну загальну середню освіту», Положенням про мистецький ліцей та Статутом закладу.
Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.11.2024 №134450021359 про відмову у призначенні грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» оскільки не враховано період роботи позивача по сумісництву викладачем та період роботи в Львівському державному музичному ліцеї ім. С. Крушельницької не підлягає зарахуванню до спеціального стажу, оскільки даний учбовий заклад підпорядкований Міністерству культури. 
Вважаючи оскаржене рішення протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно з пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Відповідно до п.7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е", - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків – 35 років, для жінок – 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.
Згідно з п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Пункт 5 Порядку № 1191 передбачає, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 1 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків – 35 років, для жінок – 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Суть зазначеної грошової допомоги полягає в додатковій гарантії для працівників, які працювали в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Наявність такої гарантії спонукає осіб працювати саме в установах державної або комунальної форми власності і набувати необхідний стаж у зазначених установах.
Схожі спірні відносини вже розглядалися Верховним Судом. 
Зокрема, у постанові від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а Верховний Суд виснував: " норму пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону № 1058-IV особа має дотриматись таких вимог: 
- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; 
- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили); 
- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону № 1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах." 
Переліком № 909 (у редакції, чинній після внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року № 1436) установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років – у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Разом з цим, за приписами статті 28 Закону України від 23.05.1991 №   1060-ХІІ “Про освіту” (далі – Закон № 1060-XII) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.
Згідно зі статтею 29 Закону № 1060-XII структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.
Статтею 12 Закону № 1841-III “Про позашкільну освіту” та пункту 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 № 433 передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).
Відповідно до статті 21 Закону № 1841-III право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Колегія суддів звертає увагу, що на спірні правовідносини поширюється також дія Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963, який відносить посаду “викладач” до педагогічних посад.
Враховуючи наявність у національному законодавстві правових “прогалин” щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, а також з метою реалізації положень статті 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17 та від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17 дійшла висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років, в тому числі музичних шкіл та шкіл мистецтв.
Отже, суд попередньої інстанції дійшов правильного висновку, що стаж роботи викладачем в музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не була передбачена затвердженим Переліком № 909.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 05 червня 2024 року в справі №300/2555/22.
Матеріалами справи стверджується те, що ОСОБА_1 працювала за посадами: 
- з 01.09.1987 по 01.09.1998 – концертмейстр за основним місцем праці та викладач по внутрішньому сумісництву (з навантаженням понад 0,25 посадового окладу) в Львівській середній спеціалізованій музичній школі – інтернаті ім. С. Крушельницької;
- з 01.09.1998 по 15.04.2021 – викладач зального фортепіано в Львівській середній спеціалізованій музичній школі – інтернаті ім. С. Крушельницької;
- з 15.04.2021 по 28.07.2024 (день призначення пенсії по віку) – викладач зального фортепіано в Львівському державному музичному ліцеї імені Соломії Крушельницької.
Судова колегія зауважує, що позивачка з 01.09.1987 по 01.09.1998 працювала викладачем по внутрішньому сумісництву з навантаженням понад 0,25 посадового окладу в Львівській середній спеціалізованій музичній школі – інтернаті ім. С. Крушельницької, зокрема: 
1988-1989 н.р. - 0,33 ставки, наказ Н-3 №68 від 16.09.1988, 
1989-1990 н.р. - 0,38 ставки, наказ Н-3 №78 від 23.11.1989, 
1993-1994 н.р - 0,44 ставки, наказ Н-3 №43 від 08.09.1993, 
1994-1995 н.р - 0,27 ставки, наказ Н-3 №47 від 05.09.1994, 
1995-1996 н.р. - 0,27 ставки, наказ Н-3 №56 від 05.09.1995, 
1996-1997 н.р. - 0,27 ставки, наказ Н-3 №42 від 10.09.1996, 
1997-1998 н.р. -0,33 ставки, наказ Н-3 №41 від 04.09.1997, 
1998-1999 н.р - 0,5 ставки, наказ Н-3 №76 від 08.09.1998.
Зазначене підтверджується довідкою від 15.07.2024 №296 Львівського державного музичного ліцею імені Соломії Крушельницької.
Водночас у постановах від 02.04.2019 у справі № 352/1740/16-а, від 29.11.2019 у справі № 414/53/17, від 21.05.2020 у справі № 338/263/17 Верховний Суд дійшов таких висновків:
"…Згідно із пунктом 4 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2001 № 78 "Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України "Про освіту", частини першої статті 25 Закону України "Про загальну середню освіту", частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України "Про позашкільну освіту" (далі - Порядок № 78), працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи займалися викладацькою роботою у навчальних закладах обсягом не менше ніж 180 годин на навчальний рік, до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховуються місяці, протягом яких проводилася викладацька робота.
Працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати), до стажу педагогічної роботи для виплати надбавки за вислугу років зараховується період роботи на цих посадах.
За наведеного правового регулювання, зарахування роботи на посаді вчителя до спеціального педагогічного стажу не ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом, за умови, якщо викладацька робота за сумісництвом займає не менше ніж 180 годин на навчальний рік, а також якщо працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати)".
Таким чином, врахувавши зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що періоди роботи позивача на посаді викладач по сумісництву з педагогічним навантаженням більше ніж 0,25 ставки Львівському державному музичному ліцеї імені Соломії Крушельницької підтверджені належними доказами, а тому такі періоди мають бути зараховані до стажу роботи позивача для здійснення такої виплати.
Крім того, колегія апеляційного суду підкреслює, що пунктом 5 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 року № 78 передбачено, що до стажу педагогічної роботи зараховується час перебування громадян України на військовій службі, час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати. 
Отже, вказані норми дають підстави для висновку, що період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників освіти, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Схожий підхід до правозастосування наведений Верховним Судом в постанові від 18 червня 2020 року в справі № 676/3013/17 та 29 листопада 2019 року в справі № 414/53/17
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що згадані періоди роботи позивача відноситься до спеціального трудового стажу, передбаченого статтею 55 Закону № 1788-XII, який дає право на пенсію за вислугу років та на виплату при призначенні пенсії за віком грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення.
Отже, стаж роботи позивача на означених посадах, передбачений пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-XII, на день звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про виплату допомоги в розмірі десяти місячних пенсій становить понад 30 років, що є достатнім для призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від  09 червня 2025 року в справі № 380/25598/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 17 вересня 2025 року.