ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року 
м. Київ

cправа №   910/6207/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Колос І.Б. (головуючий), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,

розглянув у порядку письмового провадження 
заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вензабуд»
про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат
у справі № 910/6207/22
за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Сервіс Євробуд» (далі - ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд»)
до товариства з обмеженою відповідальністю «Вензабуд» (далі - ТОВ «Вензабуд»)
про стягнення 1 368  023,97 грн,
та за зустрічним позовом ТОВ «Вензабуд»
до ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд»
про стягнення 1  514  952,34 грн.

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» звернулося до суду з позовом до ТОВ «Вензабуд» про стягнення заборгованості за договором підряду від 08.06.2021                                                     № 04/08-06/21-КРП-4А на виконання будівельних робіт в загальному розмірі                      1  368  023,97 грн, з них: 1  149  127,00 грн - основний борг, 142  708,27 грн - інфляційні втрати, 76 188,70 грн - пеня.
У свою чергу, ТОВ «Вензабуд» звернулося до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» про стягнення пені, штрафу та збитків у розмірі                    1  514  952,34 грн.
За результатом нового (третього) розгляду справи № 910/6207/22 рішенням господарського суду міста Києва від 04.03.2025 первісний позов задоволено повністю, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.
Додатковим рішенням місцевого господарського суду від 18.03.2025 зі справи заяву ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» про ухвалення додаткового рішення задоволено: стягнуто з ТОВ «Вензабуд» на користь ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» 230  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (які ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» понесло при первісному розгляді справи у першій, апеляційній та касаційній інстанціях).
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2025 зі справи рішення суду першої інстанції, яке ухвалене по суті спору, скасовано в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, ухвалено у цій частині нове рішення про часткове задоволення зустрічного позову; стягнуто з ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на користь ТОВ «Вензабуд» 346  632,27 грн пені, 938  813,61 грн штрафу, 19  281,69 грн судового збору за подання зустрічної позовної заяви, 199  674,94 грн витрат на правову допомогу. У задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат. Додаткове рішення місцевого господарського суду зі справи залишено без змін.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 зі справи заяву ТОВ «Вензабуд» про ухвалення додаткового рішення задоволено частково: стягнуто з ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на користь ТОВ «Вензабуд» 40  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, частково задоволено заяву ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» про ухвалення додаткового рішення у справі: стягнуто з ТОВ «Вензабуд» на користь ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» 40  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Постановою Верховного Суду від 25.09.2025 зі справи касаційну скаргу ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2025 зі справи № 910/6207/22 задоволено. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2025 зі справи № 910/6207/22 в частині вирішення спору за зустрічним позовом скасовано, а рішення господарського суду міста Києва від 04.03.2025 залишено в силі. У задоволенні касаційної скарги ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 зі справи № 910/6207/22 про розподіл судових витрат відмовлено. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 зі справи № 910/6207/22 про розподіл судових витрат в частині розподілу витрат ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції залишено без змін. Касаційну скаргу ТОВ «Вензабуд» задоволено частково. Додаткове рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2025 зі справи № 910/6207/22 у частині апеляційного перегляду додаткового рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2025 скасовано. Справу № 910/6207/22 в частині розгляду заяви ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» від 07.03.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Здійснено розподіл судових витрат.
У касаційній скарзі на додаткове рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції про залишення додаткового рішення без змін ТОВ «Вензабуд» зазначало також про те, що планує понести витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10  000,00 грн, у зв`язку з касаційним розглядом скарги ТОВ «Вензабуд» у справі № 910/6207/22, докази на підтвердження яких (витрат) будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на постанову суду апеляційної інстанції від 10.09.2025 про розподіл судових витрат ТОВ «Вензабуд» навело попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, які назване товариство планує понести у суді касаційної інстанції у розмірі 40  000,00 грн, у зв`язку з розглядом касаційної скарги ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на постанову суду апеляційної інстанції від 10.09.2025 зі справи. Як зазначило ТОВ «Вензабуд» у відзиві, докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Через підсистему «Електронний Суд» 29.09.2025 (у межах п`ятиденного строку після ухвалення постанови)   від ТОВ «Вензабуд» надійшла заява (вих. б/н від 29.09.2025) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, а саме про стягнення з ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на користь ТОВ «Вензабуд» 50  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Заява обґрунтована приписами статті 129 ГПК України, статей 26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договором від 04.03.2025                       № 04/03-1 про надання правничої допомоги, який укладений ТОВ «Вензабуд» з адвокатом Покотило В.М., додатковими угодами від 16.07.2025 № 2, від 24.09.2025 № 4 до договору, актом від 25.09.2025 приймання-передачі наданої правничої допомоги до додаткової угоди від 16.07.2025 № 2 до договору, актом від 25.09.2025 приймання-передачі наданої правничої допомоги до додаткової угоди від 24.09.2025 № 4 до договору, детальним описом робіт від 25.09.2025 за додатковою угодою від 16.07.2025 № 2 до договору, детальним описом робіт від 25.09.2025 за додатковою угодою від 24.09.2025 № 4 до договору, рахунком-фактурою від 25.09.2025 № 25-09/1-25 на суму                50  000,00 грн. 
Від ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд»  05.10.2025 надійшли заперечення на заяву ТОВ «Вензабуд», в яких ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» просить Суд у задоволенні заяви відмовити, з посилання, зокрема на те, що заявлена ТОВ «Вензабуд» сума не є розумною, співмірною, не відповідає наданій правовій допомозі, є надмірною та невиправданою, не відповідає критеріям реальності, пропорційності до предмета спору і розумності розміру заявлених витрат на правову допомогу. 
Також ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» зазначило про те, що не отримувало заяву ТОВ «Вензабуд» (вих. б/н від 29.09.2025) з додатками до неї ані через «Електронний кабінет», ані засобами поштового зв`язку. 
Від ТОВ «Вензабуд» надійшли додаткові пояснення (відповідь на заперечення) у справі, в яких останнє просило Суд не приймати до уваги доводи та заперечення, викладені представником ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» в запереченнях від 05.10.2025 на заяву про стягнення адвокатських витрат; заяву ТОВ «Вензабуд» задовольнити.
Відповідно до розпорядження Заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 06.10.2025                                                     № 32.2-01/2444  проведено повторний автоматизований розподіл справи                              № 910/6207/22, у зв`язку з відрядженням судді Булгакової І.В. 
Розглянувши заяву ТОВ «Вензабуд», заперечення ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд», Верховний Суд вважає, що заява названого Товариства підлягає задоволенню частково, з огляду на таке. 
Відповідно до статті 244  ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Очевидним є те, що запроваджений в Україні принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, має універсальний характер.
Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається відповідно до таких етапів: 1)   попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до сталих та послідовних висновків Верховного Суду, викладених, зокрема у постановах від 14.02.2019 у справі № 916/24/18, від 21.06.2022 у справі № 908/574/20, у додатковій ухвалі від 20.05.2025 у справі 907/408/24, у додатковій постанові від 23.09.2025 у справі № 910/13288/24 кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому за наведеними положеннями статті 124 ГПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені.
Згідно з частинами першою та другою статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Окрім наведеного, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Водночас при визначенні суми відшкодування Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, про що йдеться у додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 в справі                             №   826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Верховний Суд звертає увагу на заборону формалізму як одну із вимог принципу пропорційності та принцип господарського судочинства, який полягає у відшкодуванні судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно з наданим ТОВ «Вензабуд» договором від 04.03.2025 № 04/03-1 про надання правничої допомоги, який укладений названим товариством, як клієнтом, з адвокатом Покотило В.М., останній зобов`язався здійснити захист, представництво та надати інші види правничої допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язався оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору загальна вартість послуг з надання правничої допомоги за цим договором визначається за згодою сторін відповідно до додаткових угод до цього договору. Загальна сума гонорару зазначається в акті виконаних робіт/наданих послуг, що підписується сторонами протягом трьох днів після підготовленої до виконання чи виконаної роботи/наданої послуги.
Згідно з пунктом 4.1 договору останній набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту досягнення позитивного результату або виконання адвокатом всіх дій, необхідних для досягнення позитивного результату для клієнта.
Як передбачено у додатковій угоді від 16.07.2025 № 2 до договору, остання визначає порядок оплати послуг (гонорару) адвоката за надання правничої (правової) допомоги при вирішенні справи № 910/6207/22 у Верховному Суді. Сторони погодили, що адвокат здійснює надання правової (правничої) допомоги в об`ємі, необхідному для відновлення прав та законних інтересів клієнта при вирішенні справи № 910/6207/22 у Верховному Суді при оскарженні постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2025 в частині залишення без змін додаткового рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2025 та додаткового рішення  господарського суду міста Києва від 18.03.2025, включаючи, але не обмежуючись: вивчення документів, наданих клієнтом, відповідних нормативних актів, пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, визначення правової позиції та судових перспектив вирішення питання клієнта, складання та подання до суду касаційної скарги, представництво інтересів клієнта в суді касаційної інстанції (пункти 1, 2 додаткової угоди № 2). 
Сторони у додатковій угоді від 16.07.2025 № 2 до договору погодили фіксовану суму гонорару у розмірі 10  000,00 грн, яка не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу (пункт 3 додаткової угоди № 2). 
Правова допомога вважається наданою після підписання акта приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги, який підписується сторонами (підпункт 8.1 пункту 8 додаткової угоди № 2).
Як передбачено у додатковій угоді від 24.09.2025 № 4 до договору, остання визначає порядок оплати послуг (гонорару) адвоката за надання правничої (правової) допомоги при вирішенні справи № 910/6207/22 у Верховному Суді. Сторони погодили, що адвокат здійснює надання правової (правничої) допомоги в об`ємі, необхідному для відновлення прав та законних інтересів клієнта при вирішенні справи № 910/6207/22 у Верховному Суді при оскарженні постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025, включаючи, але не обмежуючись: вивчення документів, наданих клієнтом, відповідних нормативних актів, пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, визначення правової позиції та судових перспектив вирішення питання клієнта, складання та подання до суду відзиву на касаційну скаргу протягом 12 годин з моменту підписання цієї додаткової угоди, представництво інтересів клієнта в суді касаційної інстанції (пункти 1, 2 додаткової угоди № 4). 
Сторони у додатковій угоді від 24.09.2025 № 4 до договору погодили фіксовану суму гонорару у розмірі 40  000,00 грн, яка не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу (пункт 3 додаткової угоди № 4). 
Правова допомога вважається наданою після підписання акта приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги, який підписується сторонами (підпункт 8.1 пункту 8 додаткової угоди № 4).
Сторонами договору 25.09.2025 підписані акти приймання-передачі наданої правничої допомоги до додаткових угод №№ 2, 4 до договору.
Також сторонами договору підписані детальні описи робіт до додаткових угод               №№ 2, 4 до договору.
Матеріали справи містять касаційну скаргу ТОВ «Вензабуд» на додаткове рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції в частині залишення додаткового рішення без змін.
Також матеріали справи містять відзив ТОВ «Вензабуд» на касаційну скаргу ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на постанову суду апеляційної інстанції від 10.09.2025 про розподіл судових витрат, який (відзив) прийнятий Судом.
Суд зазначає, що згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22,   Велика Палата Верховного суду виснувала: «Особа, яка понесла судові витрати під час апеляційного чи касаційного перегляду додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, має право на відшкодування таких витрат, що відповідатиме принципу господарського судочинства, передбаченому у пункті 12 частини третьої статті 2 ГПК України. Під час вирішення цього питання суд має керуватися критеріями, визначеними у частині п`ятій статті 126 та частині п`ятій статті 129 ГПК України. Інакше розуміння позбавить особу права на відшкодування понесених нею судових витрат у разі необґрунтованого оскарження іншим учасником справи додаткового судового рішення, що нівелюватиме значення такої засади судочинства, як відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення».
Відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові від 18.05.2020 у справі № 530/1731/16-ц Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (постанови від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц та від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).
Таким чином, у разі направлення справи на новий розгляд (у даному випадку, у зв`язку зі скасуванням додаткового рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2025 зі справи № 910/6207/22 у частині апеляційного перегляду додаткового рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2025, та передачею справи в частині розгляду заяви ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» від 07.03.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу на новий розгляд до суду першої інстанції) у суду касаційної інстанції відсутні правові підстави для розподілу витрат, понесених у зв`язку з розглядом касаційної скарги ТОВ «Вензабуд», оскільки зміни судового рішення чи ухвалення нового рішення у цій частині не відбулося.
З огляду на наведене, питання розподілу витрат на правничу професійну допомогу у цій справі в частині касаційного перегляду додаткового рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2025 зі справи № 910/6207/22 про залишення додаткового рішення без змін (за касаційною скаргою ТОВ «Вензабуд»), має бути вирішене судом за результатом нового розгляду справи № 910/6207/22 в частині розгляду заяви ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» від 07.03.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, за наведених міркувань, передчасним є вирішення цього питання у суді касаційної інстанції, а тому докази, які додані ТОВ «Вензабуд» на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій частині з точки зору належності, допустимості, достовірності та вірогідності, як і заперечення ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на вказану заяву у цій частині, Судом не оцінюються, адже не впливають на висновок Верховного Суду щодо відмови у задоволенні заяви у зазначеній частині.
Що ж стосується відшкодування витрат ТОВ «Вензабуд» на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом касаційної скарги ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на постанову суду апеляційної інстанції від 10.09.2025 про розподіл судових витрат, Суд зазначає таке.
Як зазначено вище, у задоволенні касаційної скарги ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 зі справи № 910/6207/22 про розподіл судових витрат відмовлено; постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 зі справи № 910/6207/22 про розподіл судових витрат в частині розподілу витрат ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції залишено без змін. 
Інтереси ТОВ «Вензабуд» у судових засіданнях 18.09.2025 та 25.09.2025 в суді касаційної інстанції у розгляді касаційної скарги, зокрема ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 зі справи № 910/6207/22 про розподіл судових витрат, представляв адвокат Покотило В.М. на підставі довіреності від 14.01.2025 № 04, виданої від імені ТОВ «Вензабуд» адвокату Покотило В.М. на представництво інтересів товариства в судах України (у тому числі, у касаційній інстанції).
В аспекті застосування приписів частини восьмої статті 129 ГПК України та статті 221 ГПК України Суд враховує, що акт приймання-передачі наданої правничої допомоги до додаткової угоди від 24.09.2025 № 4 до договору складений 25.09.2025, з урахуванням участі адвоката Покотила В.М. у судовому засіданні 25.09.2025.
Сторонами договору від 04.03.2025 № 04/03-1 про надання правничої допомоги погоджено плату за надану правову допомогу у судовій справі                  № 910/6207/22 у суді касаційної інстанції у фіксованому розмірі.
Верховний Суд зазначає, що факт надання правової допомоги в суді касаційної інстанції під час касаційного перегляду справи № 910/6207/22, а саме розгляду касаційної скарги ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на постанову суду апеляційної інстанції від 10.09.2025 про розподіл судових витрат, є підтвердженим ТОВ «Вензабуд».
Суд, у контексті оцінки доказів, поданих ТОВ «Вензабуд» на обґрунтування заяви у цій частині, звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, зокрема:
« 127. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі                            № 755/9215/15-ц;   пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі  № 910/12876/19).
133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
135. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов'язковими для суду зобов'язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
145. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
147. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо».
Суд також звертає увагу на сталу і послідовну практику Верховного суду, відповідно до якої витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена.
Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 зі справи № 925/1137/19.
Верховний Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати ТОВ «Вензабуд»   були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. 
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами на адвокатські послуги.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви»). 
У детальному описі робіт за додатковою угодою від 24.09.2025 № 4 до договору, який підписаний клієнтом та адвокатом, визначені такі надані послуги та витрачений час:
- зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи (1 год.);
- вивчення документів, наданих клієнтом, відповідних нормативних актів (2 год.);
- пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах (2 год.);
- визначення правової позиції та судових перспектив вирішення питання клієнта (2 год.);
- складання та подання відзиву на касаційну скаргу протягом 12 годин з моменту укладення додаткової угоди (6 год.);
- поїздка до суду, участь у судових засіданнях (2 год.).
Колегія суддів враховує, що надані адвокатом клієнту послуги щодо зустрічі з клієнтом, вивчення документів, нормативних актів, актуальної судової практики, визначення правової позиції та перспективності вирішення питання клієнта, складання та подання відзиву на касаційну скаргу є єдиним комплексом юридичних послуг, що знаходить своє вираження у відзиві на касаційну скаргу, а тому такі послуги охоплюються послугою зі здійснення адвокатом ТОВ «Вензабуд» складання та подання відзиву на касаційну скаргу.
З таких висновків виходив Верховний Суд і в додаткових постановах від 30.07.2025 зі справи № 924/419/24, від 06.08.2025 зі справи № 925/1287/24 у вирішенні питання про розподіл судових витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Отже, надавши оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи фактичний обсяг послуг, наданих адвокатом клієнту, беручи до уваги, що предметом касаційного перегляду була постанова суду апеляційної інстанції про розподіл судових витрат і розглянуте Судом питання щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм права, у даному випадку, не відноситься до категорії складних, з огляду на критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, врахувавши заперечення іншої сторони, Верховний Суд дійшов висновку, що стягнення з ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на користь ТОВ «Вензабуд» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн відповідатиме критерію пропорційності, розумності та справедливості. У решті вимог заяви ТОВ «Вензабуд» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.
При цьому, Суд відзначає, що відмова у задоволенні заяви ТОВ «Вензабуд» в частині судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом касаційної скарги ТОВ «Вензабуд», не перешкоджає заявнику звернутися з відповідною заявою до суду з дотриманням порядку, передбаченого ГПК України при новому розгляді справи в частині розгляду заяви ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» від 07.03.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Що ж стосується посилання ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд» на те, що останнє не отримувало заяву ТОВ «Вензабуд» (вих. б/н від 29.09.2025)  з додатками до неї ані через «Електронний кабінет», ані засобами поштового зв`язку, то Суд такий довід відхиляє, оскільки до заяви ТОВ «Вензабуд» додано квитанцію про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС (ТОВ «Альянс Сервіс Євробуд») 29.09.2025 о 15:04 год. 
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.   Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Вензабуд» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат товариства з обмеженою відповідальністю «Вензабуд» на правничу допомогу в суді касаційної інстанції у справі № 910/6207/22 задовольнити частково.
2.   Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Сервіс Євробуд» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вензабуд»                                10 000 (десять тисяч) грн 00 коп витрат на правничу (правову) допомогу в суді касаційної інстанції.
3.   Видачу відповідного наказу доручити господарському суду міста Києва.
4. У задоволенні іншої частини заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Вензабуд» відмовити. 
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                     І.  Колос
Суддя                                                                                                     І. Бенедисюк
Суддя                                                                                                     Ю. Власов